Režie:
Robert ClouseScénář:
Charles Robert CarnerKamera:
Godfrey A. GodarHudba:
Alfi KabiljoHrají:
Kurt Thomas, Richard Norton, Edward Bell, John Barrett, Tadaši Jamašita, Conan Lee, Buck Kartalian, Bob Schott, Slobodan Dimitrijević, Eric Lawson (více)Obsahy(1)
Těžko si představit příhodnější titul do letošního centrálního tématu Festivalu otrlého diváka, jímž je oslava těla ve všech jeho podobách, než pozapomenutý skvost z kategorie filmů natolik otřesných, až jsou nádherné. Už jen samotná produkční premisa, že vznikne akční snímek v hlavní roli s herecky naprosto neschopným držitelem zlata ze světového mistrovství v gymnastice, nastavuje laťku očekávání publika s vytříbeným vkusem náležitě vysoko. Co když k tomu připojíme koncept, že hlavní hrdina bude speciální agent, jenž likviduje protivníky smrtonosnou kombinací gymnastiky a karate, pročež vždy v rozhodující chvíli se bitka přesune na místo, do něhož je nenápadně zakomponována hrazda či jiné cvičební náčiní? Už jsme zmínili, že snímek vznikl v osmdesátkách a hrdina má mulet? Nebo že dívku jeho srdce ztvárnila indonéská modelka Tetchie Agbayani, která pózovala pro Playboy a odešla do Hollywoodu přehodnotit svůj život? Největší zábavu ovšem skýtá příběh snímku, který představuje výmluvný obraz studené války a východoevropských zemí z pohledu Ameriky. Záminkou pro bláznivé akční sekvence, dobrodružné eskapády, nechtěné queer momenty mezi atlety a absurdní dějové zvraty totiž je snaha amerických obranných sil umístit na Východě základnu protiraketové obrany. V Parmistánu, státu vývojově uvízlém někde mezi třetihorami a dobou temna (natáčelo se v Jugoslávii), každoročně probíhají nebezpečné hry bez hranic, jejichž vítěz si může po místním vladaři žádat cokoli. Do zaostalé země vysílají své atletické zástupce všechny mocnosti světa a náš hrdina má za úkol se přes krvežíznivé soky probojovat až k vítězství, aby tak vlastnoručně i vlastnonožně zabránil komunistické expanzi. (Festival otrlého diváka)
(více)Recenze (25)
I přes zřetelnou béčkovost je vidět, že si filmaři dali práci. Sice vizáží Kurta Thomase nemuseli kopírovat MacGyvera, ale akční scény jsou na docela slušné úrovni. Vrcholem je však ona slavná vesnice, plná šílenců. Škoda jen, že se víc nezapracovalo na scénáři. Často se tenhle film dává za příklad, jak by se neměly točit film. osobně znám vhodnější příklady než je tenhle. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $5,730,596║Tržby Celosvetovo $-║ ()
"Gymkata" je spolu s "Hrou smrti" a "Black Belt Jones" dalším dokladem, že když Warner Bros. dali Bruce Leemu na natočení jeho první americké koprodukce k ruce Roberta Clouseho, nebrali asijskou hvězdu jako uznávanou osobnost, ale jen nějakého brakového tajrtlíka. Zetkový fušer Clouse se dnes jeví jako největší příživník na nehynoucí slávě Leeho, protože si známost rozhodně nevysloužil svými režijními kvalitami. Na druhou stranu si rozhodně zaslouží pozornost coby camp autor. "Gymkata" představuje fenomenální fantazii na téma studené války a programu hvězdných válek. Máme tu esenciální průnik naivitou, machismem, campem a úsměvně patetickým heroismem 80. let – jako by výsledek zvráceného křížení hrdě nacionálních akčňáren Chucka Norrise a klukovsky eskapistických fantazií MacGyvera. Ostatně sám hrdina, karatistický gymnasta, v sobě spojuje to nejlepší z choreograficky zpackaných bojových filmů, neboli Clouseho speciality, a MacGyvera (konkrétně tílko a mulet). Motivaci k jeho fyzickým eskapádám zavdává souboj národů o umístění vzdušné obrany či naopak raket dalekého doletu v typické středoevropské zemi Parmistán, které můžeme pro potřeby popisu spíš říkat Prehistoristán. Jugoslávské reálie zavdaly k portrétu střední Evropy jako regionu ustrnulého ve vývoji někdy okolo středověku. V Buranystánu se každoročně konají zcela nesmyslné hry bez hranic, během nichž zcela nesmyslně občas sudí někoho z účastníků zabijí a jejichž vítěz má právo požádat vládce země o cokoli. Toho chtějí využít světové mocnosti a vyžádat si ve Sto-let-za opicema-stánu strategické situování zbraní. Expert Clouse se postaral o to, aby už tak dementní premisa byla ztvárněná co možná nejpatlalštěji a s co možná největší nelogičností z hlediska času, prostoru i děje. Samozřejmě kdykoli je hrdina v nesnázích, objeví se v uličkách města či uprostřed lesů tu hrazda či koza (ta gymnastická, ne živá), aby s jejich užitím mohl zlikvidovat davy nepřátel. A nesmí chybět pár troufalých pokusů o herectví ze strany ústředního atleta či zcela absurdní milostná linie. Z celého snímku vyčnívá sekvence z města bláznů, která je svou vyšinutostí a funkční atmosférou jak vystřižená z něčeho od Moctezumy nebo Jodorovského, takže v akčním Cvičme v rytme vyznívá ještě bizarněji. Nejdivočejším faktem celého projektu nicméně zůstává, že se jedná o adaptaci jakéhosi románu. ()
Tyvole, ale tak jako na druhou stranu proč ne žejo? Atlet bojující proti ninjům. No jako smekám. ()
Marně tápu, kde se v tom bizarně neumětelském čemsi objevila geniální psycho část z města bláznů. Ještě že se na scéně objeví bradla zrovna ve chvíli, kdy to hlavní hrdina nejvíc potřebuje! ()
GYMKATU možno nazvať excelenciou béčkového kinoproduktu 80. rokov. Tu proste nikto nerieši scenár, alebo akýsi vývoj postáv ( mladík - gymnasta sa proste bez akýchkoľvek okolkov pustí do špionážnej misie, či má alebo nemá na to, aj keď ide o jeho otca ). Hlavný hrdina sa stane akýmsi mladým Jamesom Bondom s olympijským nadaním a to okolo toho sú už len frakcie akčných scén prameniacich buď z jeho talentu, alebo proste len z toho, že mu to nenáročný divák zhltne aj z navijákom. ()
Ty nejbizarnější scény už tu byly vypsány a těžko k nim něco dodávat, snad jen citát: ,,To jsou dvacátníci! Mladí lidé, kteří bojují za to, aby se naše země připojila k 20. století!" Esence osmdesátek zabalená v nehorázně sračkovitý příběh o agentovi spojujícím to nejlepší z bojových technik západu (gymnastika) a východu (karate), který má samozřejmě svého mistra pronášejícího rádoby-chytrá moudra ve stylu ,,Musíš slyšet hvizd sekery!" a který samozřejmě musí pomstít svého otce a utkat se v podivné zemi uprostřed Ukrajiny v podivné hře, která nemá žádná pravidla. Děj dospěje přes jedno neuvěřitelné klišé za druhým až k poslední (napsané) větě o americkém jaderném programu, což je dostatečně tragikomická tečka za už tak dost tragikomickým filmem. ()
V dalekém Parmistánu, kdesi u Ruska, se hraje každoroční zábavná hra smrti. Kvůli vlastním politickým zájmům Amerika do soutěže vysílá svého nejlepšího gymnastu, aby hru vyhrál (přežil), protože jedině tak se může na půdě Parmistánu postavit projekt Hvězdných válek. Gymkata (alias Asijská mise) je předchůdce Battle Royale, ale vznikl dokonce dříve než Running Man. Pravidla soutěží si jsou velmi podobná, takže tenhle film lze označit za jakýsi prototyp soutěžních survival filmů. Gymkata si mě získala také asi dvacetiminutovou horrorovou pasáží u konce. Soutěžící, aby se dostali k cíli, musí překonat les, skály, propast a nakonec město šílených lidí a to se tvůrcům rozhodně povedlo. Celá pasáž působí značně strašidelně a možná by obstála i v nejlepším horrorovém filmu. Gymkata je opravdu zvláštní film. Není nijak zvlášť dobře natočený, ale jeho špatnost je tak skvělá, až ji filmu vyloženě chcete prominout. Nutno poznamenat, že děj je naprosto šílený. Vůbec konání hry v Parmistánu pořádané ninjovským státem nedává moc smysl. Proč se pořádá? Ale především: kdo by takovou hru chtěl dobrovolně hrát? Hru, kde vás probodne ninja schovaný za stromem nebo šíp letící zpoza stromu. V případě gymnasty víme proč, ale co ostatní? Na akci je každopádně radost pohledět: hlavní hrdina svými výskoky, otočkami a kopy předvádí kvalitní gymnastickou šou. Věřil bych, že kvůli tomuto filmu byl v roce 1985 zřejmě rekordní počet přihlášek na gymnastiku. Hvězdičky jsou v případě Gymkaty nicneříkající. Tohle se musí vidět. ()
IT'S NOT OVER YET, SO PUT YOUR HARDWARE BACK IN YOUR PANTS! Lokace kdesi v Rumunsku byly sice slabší a kostýmy bohužel taky, ale jinak naprosto parádnická podívaná. Kdo by taky mohl být smutný u filmu, kde působí Tadashi Yamashita. Škoda jen, že neměl více prostoru. Hrdina Jonathan rozdává kopy po kterých praskají lebky, ale některé jeho kreace působily namyšleným dojmem. Snažil se předvádět, místo toho, aby protivníka jednoduše zneškodnil. To nevím, jestli by prošlo u mistra Yamashity. A princezna Rubali? Kvítek medový. Asi jsem se zamiloval. O té si nechám dnes v noci zdál. Dál už číst nemusíte, protože zbytek komentáře bude balada na nekonečnou krásu princezny Rubali. Ach, ty její ladné pohyby, úsměvy a gesta. Její půvab. Musím si někde sehnat její plakát a dát si ho na zeď, abych se mohl každé ráno probouzet a první co mé oči spatří bude ona. Možná si nechám vyrobit princeznu Rubalu v životní velikosti z kartonu, nebo si jí potisknu na povlečení a trička. Ó princezno Rubalo. Škoda jen, že bydlí v takové prdeli. ()
Většinu filmů, u kterých jsem byl jakožto malé dítě přilepený na obrazovce, hodnotím alespoň za čtyři. Ale dnes musím udělat výjimku. Ne snad kvůli scénáři nebo něčemu podobnému, koneckonců se jedná se o hodně dobrý béčkový akční film. Spíš jsem se asi nedíval v té správné náladě. Nicméně jsem se opět mohl podívat na moje oblíbené scény z města šílenců (kosák a useknutá ruka, vidle v prasečím chlívě) a vůbec celý ten nápad s "karatogymnastou" tvůrcům vyšel. GYMKATA určitě musel být a stále, dle mého, je osvěžující prvek na akční scéně. ()
Raspberry Award (Maliny) : 1986 : NOMINÁCIE (1) : Najhorší nový herecký objav - Kurt Thomas. ()
Jednou mi kamrat Bohuš (hrál Kostelníka) u pivka říká - viděl jsi Gymkatu? Né, neviděl. A teď, po nějaké té době mu říkám, že už ano a skvěle jsem se pobavil. Film o mladém ušákovi ovládající skvěle gymnastiku, který se od dvou mistrů naučí trochu více, než jen dělat kokotiny na hrazdě. Bojové scény jsou spíše k popkornovému zasmání. Ovšem v momentě, kdy se náš ušák dostane do městečka plného podivínů se srpy a sekyrama začíná Gymkata trochu měnit atmošku, ale jen na chvíli. Potom zase přichází nepochopitelné situace a popkornové smíchy. Jednoho z mistů si zahrál Tadashi Yamashita alias černá hvezda v Americkém Ninjovi. Jeho účast mě tady potěšila. Režisér Clouse si v bojovém žánru liboval, jak je vidět dle jeho zářezů. No a není se čemu divit, že o rok později se objevuje další gymnasta John Stamos ve filmu Never too young to Die. Ten ale kopance vyměnil za palné zbraně a zachránil rovnou celý svět. Borec, no ni? ()
Jedna hvězdička za vesnici šílenců. Jinak ultimátní blbost. ()
Naprosto perfektní komedie, co vás dostane do kolen. Absurdity na každém kroku a nádherné bojové scény s Jugoslávskými důchodci a bezzubými komparzisty. ()
Tři naprosto neobjektivní hvěďule dávám z čiré nostalgie, neb poprvé jsem toto "veledílo" viděla ještě za totáče, na videokazetě s mizerným "porno" dabingem a byla jsem, coby robě cca 12leté unesena "skvělými" akčními scénami. Mnohokrát jsem si říkala, co to bylo za film, ale až nyní, po 36 letech jsem na snímek narazila čirou náhodou a ejhle, vyklubal se z toho můj fešný hrdina. Bože, jak ten se mi tenkráte líbil. A koukám, že toho moc nenatočil fešák. Co jinak dodat, je to strašné. Hlavně zvukový podkres, kožení neherci, vizuál úděsný, dialogy psal idiot na tripu, ale vem to kozel, já to žeru. tak zase za 36 let, třeba juknu znova, pokud udržím v té době, moč, myšlenku a nebudu úplně mimo, nebo mrtvá. ()
Viděl jsem to kdysi dávno na VHS v otřesné kvalitě, ale vím že jsem to jako malý kluk miloval!Gymnasta kterého vytrénují na jakýsi závod o přežití kdesi v Rumunsku kde se probíjí nejen přes zapadlé vesnice plné šílenců, ale i pře jakési naháněcí komando. Velmi rád bych si to ještě někdy zhlídnul:)PS: Richard Norton tam byl hlavní záporák, hlavním hrdinou byl nějaký neznámý gymnasta:) Tak jsem si to už sehnal a opětovně zkoukl :) co se týče bojového umění tak žádná sláva to není, ale hodně filmu z tehdejší doby předčí, myšleno hlavně americkou produkci! Film má brutální atmosféru a 20 minut v parmistánské vesničce šílenců je skvělá, takže s klidným svědomím přidávám ještě jendu hvězdu vzhledem k roku vydání! ()
Pitomost vhodná leda na Festival otrlého diváka. ()
V kině Aero na Festivalu otrlého diváka mi u tohoto skvostu tekly smíchy slzy. Nevím, o čem ten film vlastně byl a rád bych věděl, jestli režisér zamýšlel udělat film vtipným nebo to myslel fakt vážně. Každopádně jsem se nepřestával smát. Ať už do záběru přijel svalnatej černoch v modrejch elasťákách a tílku na koni, nebo kamera snímala Japonce s páskou na hlavě, jak předvádí své bojové umění s ninja kosami v rukou, nebo hlavnímu hrdinovi problesknou slova z tréninku: "Poslouchej vítr." Vrcholem je ale v komentářích již několikrát zmíněné město šílenců, kde na vás čeká zabiják se dvěma obličeji, týpek, kterej si srpem usekne ruku, poté co se nasere, že mu nejde zabít hlavní hrdina, či zpomalené záběry na bezzubé obyvatelstvo, jak se rozbíhá ulicemi za hlavním hrdinou. V prvních řadách jsou samozřejmě jakési bezzubé ošklivé babky s vytuněnejma paličkama na maso. O těch scénách by se toho dalo vyprávět ještě hodně - otec a syn a jejich shledání po letech s velmi rychlým rozloučením, závěr filmu, včetně prologu, šílený běžecký závod, záporák v prasečím chlívě s šípem zabodnutým v srdci, hlavní hrdina chodící po rukou po schodech, honička auto versus hlavní hrdina po svejch v úzkých uličkách, zamilované pohledy hlavního hrdiny na jeho lásku, kterou sbalil a poprvé políbil velmi neotřelým způsobem, prostě je toho moc a ta bizarnost se nedá slovy dost dobře popsat. Jen tak na tento zážitek nezapomenu. ()
Zvláštní a na tu dobu velice atraktivní film, který budí pozornost i po tolika letech. ()
no tazko hodnotit, ale davam 3, 20 rokov dozadu, dam 5, teraz by to asi uz nepreslo :) ale hej, dedina sialencov a velky chlap v chlieve ... :D ()
Reklama