Režie:
Miguel AlexandreKamera:
Peter IndergandHudba:
Dominic RothHrají:
Ken Duken, Gregor Törzs, Max Herbrechter, Frank Giering, Erhan Emre, Antje Westermann, Alexander Hörbe, Gerhard Garbers, Regula Grauwiller (více)Obsahy(1)
Devatenáctiletý Mark nedávno skončil na vozíčku a poté, co ho poslali do rehabiltačního centra, začal přemýšlet o sebevraždě. Jeho terapeutka Lisa, ve snaze zachránit mu život, mu slíbí, že bude schopen se vydat na Alpine summit, tak, jako předtím. A tak začne dávat dohromady skupinu horolezců, včetně několika dalších pacientů z kliniky, zkušených horolezců a několika mladistvých delikventů, kteří se statečně vydávají na nebezpečnou výpravu po jejím a Markově boku. (HBO Europe)
(více)Recenze (4)
Prekvapivo dobrý nemecký film. Silný príbeh o prekonávaní samého seba, o sebazaprení a o tom, že priateľstvo sa môže vyvinúť aj medzi ľuďmi, ktorí nemajú na prvý pohľad nič spoločné. Hercké výkony nijak výnimočné, napriek tomu mi to pri pozeraní nevadilo. Príbeh ma zaujal hneď od začiatku, a to som vôbec netušila, o čom to vlastne má byť, keďže som na to len náhodou natrafila v TV. Čudujem sa, že tento námet ešte neukradol Hollywood, aj keď nepochybujem, že by to pokazili, ako zvyčajne. ()
Film nie je až tak naprosto tragický ako som od nemeckého filmu očakával. Ale proste nemecká strohosť je tam cítiť až príliš. Emotívne filmy Nemci proste nevedia točiť a práve tu sa to ukazuje. V tomto filme je tá emočná a citlivostná stránka strašne dôležitá. Aj v romantickej sféra aj vo vzťahoch medzi "horolezcami". Samozrejme nájdu sa tu aj chyby až doslova komické napr. strašná romantika v snehovej búrke a dotyčný pri pohľade na seba ani nemusia žmúriť a to okolo nich fúka sneh aspoň 100 km/h.... ()
pri viazaní saloniek dobré ()
Nemůžu říct, že by tenhle film byl špatnej, nebo alespoň takovej, jak se tváří na zdejší hodnocení. Mně to takové vůbec nepřišlo. Spíš si myslím, že tady pořád převládá pocit, že Němci nedokáží točit dobrý filmy, což vůbec není pravda. Jenom se ty fakt dobrý k nám dostávají složitější cestou, než ty komerčně úspěšný. Gran Paradiso je klasický příběh o překonání nepřekonatelného a mně se to moc líbilo. Fakt mi to sedlo. Líbilo se mi třeba hodně to, jak hlavní postava na vozíčku měnila názory s přicházející dobou a začal si uvědomovat, že i přesto, že je na vozíčku, je život pořád něco, čeho bychom si měli vážit a dbát na něj. A ten závěr, to byla prostě ňamka. Sice to nebyla žádná filmová hitparáda, ale na druhou stranu jsem věděl, že je to upřímný. ()
Reklama