Obsahy(1)
Devět povahově odlišných trestanců spojuje nejen jejich společný útěk z vězení, ale i touha po naplnění svých snů a přání souvisejících s jejich předešlým životem. Jak naloží s nově nabytou svobodou? Podaří se jim své cíle naplnit? S osudem těchto netradičních postav Vás ve svém typicky melancholickém dramatu seznámí japonský režisér Toshiaki Toyoda. (Cedr)
(více)Recenze (26)
Neze by to nebyl kvalitni snimek, ale tady proste nadseni s ostatnimi sdilet nebudu. Divat se na bandu uprchlych veznu (prehlidka kreatur je to opravdu barvita), kteri se chovaji jako banda vygumovanych tupcu, ci jeste lepe jako banda spratku predskolniho veku neni muj salek kafe. A tak jedinym duvodem proc se na tenhle film podivat jsou zpomalene zabery, vynikajici hudba a poslednich 15 minut. ()
Podaří se někomu z devíti uprchlých vězňů začít nový život a osvobodit svoji duši od pout minulosti? ()
Som istým spôsobom prekvapený hodnotením filmu ostatnými, pretože mňa neuchvátil. Iste boli momenty, ktoré ma zaujali ale celkovo som sa na tento štýl nejako nevedel naladiť. Prvý ázijský film, ktorý ma sklamal. 65% ()
Lehce bizarní černohumorná podívaná. Zajímavé postavy, které jsou svými povahami zárukou opravdu zábavných momentů. ()
Na japonských filmech z přelomu milénia je nádherné, že každý z vůdčích filmařů tohoto období má svůj neodparatelný jasný autorský styl (ať už je to mladý Kurosawa, Sono, nebo Kore'eda) a to samé platí pro Toshiakiho Toyodu. Slow motion záběry za zvuku emo rockové japonské muziky, jak už jsme mohli vidět v Drsném jaru, jsou těmi nejpůsobivějšími. Ač všichni hrdinové do jednoho jsou prohnilí kriminálníci, většinou vrazi, divák dokáže s každým z nich až soucítit, jelikož je nedefinují jejich hříšné skutky, ty jsou až mezním vyústěním jejich osamocených životů, kde peklem jsou ti druzí, životů v krutém světě jež je nikdy nepřijme, i kdyby se snažili sebevíc. Scény jako posmrtný odjezd se svou milovanou prostitutkou ve staré káře, nebo odhalení v restauraci a trestancova sebenakládačka jsou neskutečně smutnými a srdcervoucími výjevy. Nejedná se skutečně o "prison break" film, ale nýbrž o skvělé drama, které je však také hlavně road movie s nevídaným přesahem. Společně s Kitanovým Hana-bi za mě jeden z nejlepších japonských filmů kolem roku 2000. ()
Tak ako sa predošlé 2 Toyodove filmy niesli v znamení hľadania svojho vlastného „ja“ je 9 Souls pravdepodobne jeho najväčším počinom. Najväčšou zmenou prešli hlavné charaktery, ktoré tu tvoria 9 väzňov na úteku, ktorých spája túžba po naplnení svojich snov a záväzkov. Film je dospelejší, filmársky lepšie spracovaný a pekne na ňom vidieť ako sa Toyoda postupom času vyvíja. Nechýba samozrejme ani podmanivá hudba a ako už mnohí iní spomínali, posledná polhodina je viac než excelentná. ()
Reklama