Režie:
Todd HaynesKamera:
Edward LachmanHrají:
Christian Bale, Cate Blanchett, Marcus Carl Franklin, Richard Gere, Heath Ledger, Ben Whishaw, Charlotte Gainsbourg, Julianne Moore, Bruce Greenwood (více)Obsahy(2)
Imaginativní balada o jednom životě, ale řadě osudů a tváří ikonického zpěváka... Je vůbec možné, aby tradiční lineární vyprávěcí struktura a klasický formát životopisu dokázaly vypovědět o všech aspektech jednoho života a všech tvářích jedné velké osobnosti? Záporná odpověď na tuto otázku dovedla režiséra a scenáristu Todda Haynese k ojedinělému konceptu, jímž podal impresi klíčových desetiletí z života ikonického zpěváka Boba Dylana. Životní příběh je zde rozbit na malé střípky, z nich dohromady vyvstává barvitá mozaika. Jednotlivé podoby ústřední postavy, jež se odlišují pohledem na svět, definicí sama sebe i společenskou maskou ukazovanou navenek, ztvárnily herecké osobnosti odlišného věku, pohlaví, rasy i národnosti. Do kůže Boba Dylana tak současně vklouzává uznávaný mladý britský herec Ben Whishaw, charakterní hollywoodští představitelé Heath Ledger, Christian Bale a Richard Gere, ale také čtrnáctiletý broadwayský zpěvák Marcus Carl Franklin i herecky všestranná Cate Blanchettová, která za svůj výkon získala Zlatý glóbus a byla nominována na Oscara. Scénář navíc nakládá s fakty zpěvákova života maximálně volně a mísí je s fantazií, surreálními prvky a impresemi opírajícími se o jeho písně. Výsledný snímek, jenž se opírá o citát Arthura Rimbauda „Já je někdo jiný“, zrcadlí marnou touhu Dylanových fanoušků svůj idol uchopit a cele pojmout. Fenomenální herecký ansámbl, který vedle uvedených jmen doplňuje ještě Charlotte Gainsbourgová, dcera Serge Gainsbourga a Jane Birkinové, a Bruce Greenwood, byl spolu s režisérem ověnčen Cenou Roberta Altmana. (Česká televize)
(více)Recenze (275)
tak tohle bylo: 1) hodně zhulené, 2) hoodně zajímavé a 3) hooodně dobré.. vedle Formanových a Schnabelových "biografií" je Haynes dalším autorem, jehož "biografie" prostě mají velmi autonomní smysl! ()
Dylana neznám, neposlouchám. Kdybych si před filmem nepřečetl, že všichni herci ztvárňují jednu osobnost, tak by asi bylo hodnocení ještě horší. ()
Bob Dylan: o všem a o ničem. Před sjetím šesti tváří Boba Dylana jsem o zmíněmém borci věděl leda tak velikánskou prdlačku. Inu... A při závěrečných titulcích ta zmíněná "prdlačka" nebyla o nic menší. Tahle zvláštní podívaná na mě působila jenom jako soustava obrazů, nicneříkajících momentů vytržených z něčího života, alegorickejch výjevů bez širšího rámce... a haldy z kontextu vytrženejch citátů, z nichž se tím pádem staly jenom prázdný hesla. Přes plejádu vynikajících herců v hlavní roli se mi navíc naprosto nepovedlo nějaké osobní sblížení s panem šesterečným Dylanem. Suma sumárum: Dva bodíky za nápad. Ostatní zmizelo v nedohlednu. ()
Na životopisný filmy hudebníků se dívám rád, protože se dovím něco o nich jejich hudbě a době kdy žili. Díky Walk the Line jsem dokonce začal poslouchat Johnyho Cashe, což je žánr dost vzdálený tomu co jinak poslouchám. I'm Not There je jiné, experimentální a pro mě naprosto nepřínosné. Přidělit hlavní roli několika odlišným hercům a ztvárnit tak celou osobnost je zajímavý nápad, ale bohužel spolu s roztěkaným vyprávěním dělá film pro lidi co neznají Boba Dylana dost nekoukatelným. Taky mi moc nesedí životopisné věci o lidech co ještě žijí. Film jsem ani nedokoukal. ()
Tak tohle se vážně povedlo...I když je mi jasné, že "běžný" divák přímočarých vyprávěnek nebo chcete-li "člověk" s inteligencí IQ tykve film rovnou hodí do odpadu. Zajímavý nápad ukázat Boba Dylana jinak než jsme zvyklí, totiž dát určitému období jeho kariéry jinou tvář herce...no hodně zajímavé a originální!. Přesně do sebe zapadající puzzle, kdy herci (Cate Blanchett, Christian Bale, Richard Gere, Heath Ledger, Ben Whishaw a mladinký Marcus Carl Franklin) si "hrají" s Dylanovým charakterem a jejich prostřednictvím za vydatné pomoci té určité písně sdělují poselství doby...Vyzdvihnout herectví Kate Blanchet je nošením dříví do lesa. To co tady předvádí je neskutečné... ()
Dobrí herci, dobrá hudba, dobrý nápad ale.... ()
Nejzajímavější výkon podává Ben Whishaw, nejlepší výkon a zároveň Dylanovi nejpodobnější Cate Blanchet, nejlíp zpívá Marcus Carl Franklin. Popravdě Boba Dylana, jeho písně a jeho interpretační styl mám ráda, ale o jeho životě moc nevím, stejně jako o životě mnoha jiných zpěváků, které jenom poslouchám, ale jinak se o ně moc nezajímám. Proto jsem asi spoustě věcí moc nerozuměla, ale to nic nemění na tom, že mě to hlavně ze začátku vůbec nenudilo a originální to bezesporu bylo. Ale příště si ty písničky zase radši jenom tak poslechnu. ()
Ani nevim, jak to pojmenovat a kam to zařadit. Prostě je to zážitek a velmi zajímavě hozená věc. Nevylučuju, že ta pátá * ještě přibude - přece jenom sledovat všechny ty rozměry filmu, když jsou 2 ráno a je to váš 6. snímek ten den je poněkud složitý. ( 43. KVIFF ) ()
Tak experiment se vydařil! Reinkarnace Boba Dylana do jednotlivých postav je podána skvělým způsobem. Každý z kvalitních herců má to svoje období skvěle zvládnuté a precizně odehrané. Já osobně bych vyzdvihl hlavně Cate Blanchett, která se sice musela hodně snažit být jako Bob, ale taky se jí to skvěle podařilo! Za zmínku ale stojí taky Christian Bale nebo Heath Ledger v jedné ze svých posledních rolí. Je ho určitě škoda, ale to až na jindy. Celým filmem prostupují skvělé songy Boba Dylana a v některých pasážích je zpívají dokonce sami herci... a poprali se s tím velmi statečně. I´m not there musí člověk brát s rezervou a ne jako jednohubku na nedělní večer. Je to totiž umělecké dílo... ()
Dylan je určitě jednou z nejzajímavějších osobností téhle doby. Líbí se mi jak textově tak hudebně. Podání je originální, ale řekl bych možná trochu zmatené a pro někoho dlouhé. Cate Blanchett je zde naprosto geniální, dále mě zaujal už jen Bale a Franklin. Ostatní jsou ve svých rolích nevýrazní. Nic to nemění na tom, že film je povedenou, i když ne hlubokou sondou do života Boba Dylana. - "I accept chaos. I don't know whether it accepts me." ()
Haynes plně chápe, že vyjadřovat se nepřímo je upřímnější než krvácet krev v červené barvě. Bravo. Vsadím se, že ti, co se jim nelíbil tenhle film, mají radši rané období Dylana a dobře nechápou, proč přestal zpívat o "Odpovědích vznášejících se ve větru". ()
Osobně jsem nikdy na Dylanovi neviděl nic zajímavýho, ani jako na zpěvákovi, ani textaři, ani muzikantovi a jako kulturní osobnost? Americká kulturní osobnost je oxymoron. Zbejvá teda něco jako generační symbol a tady uznávám, že tohle Dylan může bejt. Pro spoustu lidí, ale pro mě ne. To všechno tady plácám jen proto, aby bylo jasný, že nechápu, proč o někom takovým vůbec film vznikne. Říkám na rovinu, nepochopil jsem z toho filmu ani zbla. Je to zmatený, do sebe zahleděný a prázdný jak eunuchův sexuální deníček. Přesto jsem chvíli dumal i nad třema hvězdama a to jen kvůli Blanchett, která je ohromující. Ale zůstanu na dvou. Nic pro mě. ()
Todd Haynes uz ma skusenost s hudobnym zivotopisom, kym velet goldmine si za vzor zobralo viac hudobnikov do jednej postavy, I am not there si berie B. Dylana a ukazuje ho v roznych postavach. Politicky nasilnejsie, prilis konzervativne, vazne, aj ked treba priznat shanu experimentovat. ()
Z části příběh, z části dokument a z malé části rozhovor. Co k tomu dodat. Moc mě to nezaujalo. Čekala jsem daleko víc. Co mě uchvátilo byla hudba a možná Christian Bale a Cate Blanchett. Jinak nic moc. ()
"Jsem to já, nejsem to já..." Dylanovské album ikonických črt rozevlátého putování na hrazdě vnitřního tuláctví. Herecká dostaveníčka s modlou rozervanosti v klubu buřičství, svobodné anarchie a provokatérské tolerance. Na jednotlivých pódiích si podávají ruce duševní schránky, odstíny šňůr v metamorfózách zralého věku barvitých střepů identity a překračují práh uměleckých zastávek napříč manýrám společenských údobí. Trhavé pohyby, divokost a rebelantská insomnie Cate Blanchett, "deanovské" návaly a herecká popularita skropená tříštivým žebříčkem rodinným Heatha Ledgera, westernovský „klaďas,“ zastánce mravů tradic Richard Gere, dokumentární zpověď přítomného koncertního projevu Christiana Balea, eskamotérské vize Bena Whishawa, … Heroický Bob Dylan - sběratel inspirace i trosečník zralosti v bouřlivém svazku období módního folklóru a burácivých idolů nesešněrovanosti, s individuálním potiskem charakterové image zapsané vlastní myšlenkou v niterném snáři. Potlesk múzám pelmelu dravé nekonvenčnosti, vnitřního bohémství a rebelantského mámení ve vizuálně pokušitelském zátiší. ()
Oceňuji nápad, některé herecké výkony a kompozici některých scén, ze kterých jsem prostě vyl nadšením. Ale celek bohužel nedrží moc pohromadě a obávám se, že neznalcům BD ten film musel připadat poněkud chaotický. ()
Todd Haynes je experimentátor a s Bobem Dylanem se rozhodl provést na lidech extrémně náročnou zkoušku. Samotná premisa šesti různých postav charakterizující Boba Dylana v jiném žánrovém období byla dobrá, nicméně mi smutným nezdarem příjde, když po těch dvou hodinách nemám o Bobu Dylanovi větší představu než před samotným filmem. Jednotlivé pasáže jsou sice zajímavé, každé je navíc pojatá jinak - ať už audiovizuálně (barevná x černobílá) nebo formálně (dokument x western x výpověď x klasické vyprávění), ale dohromady netvoří jeden obraz, ani mnohovrstevnatý. Máte tu mnoho střípků, některé přesymbolizované, jiné ve stylu klasického životopisného dramatu. Film si vyžaduje maximální pozornost, ale odměna se nedostavuje. Film tak mohu doporučit jen ortodoxním dylanovým fanouškům, kteří se v metamorfózních metaforách budou s velkou radostí rochnit. Jinak ještě velký potlesk pro Cate Blanchett. ()
Možná, že kdybych o tomto zpěváku a nejspíš (jak soudím podle filmu) i básníku věděla trošku víc, tak bych film chápala lépe a také bych ho podle toho hodnotila... ()
originálně pojatý pseudobiografický snímek, který slavného písničkáře rozkládá do šesti osobitých a výrazných fragmentů a spíše než na skutečných událostech staví na přehnaných, fikcí okořeněných zápletkách. Vše bezvadně "komentují" Dylanovi písničky. ()
Další z hudebních životopisných filmů, tentokrát o Bobu Dylanovi. Který je sice pojat velmi zajímavou formou, kde je Bob Dylan zobrazován pomocí hned několik osobností (nejzajímavější asi Bale, Blanchett a Ledger), jenže ti kdož Boba Dylana neznají nebo nemají povědomí o jeho životě (mezi ně patřím i já) budou ve filmu dost plavat. Jelikož je vše velmi zmatečné a časové linie se zároveň překrývají a každou chvilku hraje někdo jiný někoho jiného. Film jsem si nemohl moc užit, protože jsem hlavně po většinu času netušil co se děje. Ale musím uznat, že to je celkem zajímavý a neotřelý způsob jak podobný životopis natočit a hudba Boba Dylana je opravdu zajímavá. ()
Reklama