Režie:
Vlasta JanečkováScénář:
Helena SýkorováKamera:
Milan DostálHudba:
Vadim PetrovHrají:
Hana Igonda Ševčíková, Vladimír Brabec, Petr Štěpánek, Lubor Tokoš, Růžena Merunková, Martin Sobotka, Eduard Cupák, Jiří Zahajský, Antonín Molčík, Dana Hlaváčová, Pavel Mang, Vlastimil Zavřel (více)Obsahy(1)
Stará anglická legenda o chudém chlapci, který se stal starostou města Londýna, posloužila jako předloha k pohádkovému zpracování. Sirotek Dick Whittington nedostal do vínku nic míň a nic víc než poctivost, pracovitost, upřímnost, smysl pro čest a spravedlnost. Tyto vlastnosti a trocha štěstí mu dopomohou k tomu, že se stane váženým a bohatým mladým mužem i milujícím manželem. A tak si tenhle mile staromódní příběh, v němž slušnost, píle a vlastní přičinění vedou k dosažení úspěchu a životního naplnění, uchovává až po dnešní časy sympatickou a potřebnou aktuálnost. (Česká televize)
(více)Recenze (18)
Obyčejný příběh na oblíbené téma z bídy k bohatství přišel skrze náhodu a dobré srdce. Pokud někde potkáte mluvící kočku, nelitujte, že to není nějaké kloudné zvíře, třeba pes, nebo něco tradičně kouzelného, třeba ryba, a chyťte kočku za ocas, tedy příležitost za pačesy, protože natuty už za rohem číhá štěstí. Protože štěstí nemá na práci nic jiného, než číhat ausgerechnet na vás. ()
Tak hlavní hrdina bečí, že má furt smůlu, ale když má čekat posla který jej má přivést na loď tak jde v poklidu spát. Tolik toužil po cestování, ale v klidu si usne. No, dobrá, stejně jsem si nebyl jist zda sleduji pravdivý příběh či pohádku. Mluvící kočka tam toho moc nenamluvila, takže čert ví co to bylo. Byla to nuda a kromě Zilvara s chudobince tu nikdo nezaujal. A poučení na závěr, ten kdo je bohatý a má majetek, toho je třeba ctít. To říká na konci příběhu otec Alice. Tvl. ()
Téhle pohádce jsem se dlouho vyhýbal a bylo to chyba. Ačkoli to nemá vůbec žádné tempo, vystupuje tam šíleně slizký kočičkový děda Lubor Tokoš s otřesným oslovením hlavního hrdiny "miláčku" a vlastně to nemá pořádně zápornou postavu, je to nesmírně mile pohádkové, herecké projevy jsou na úrovni a celé to má neskutečně pozitivní vyznění. Sice tak dlouhé stmívačky jsem v pohádce už hodně dlouho neviděl, ale krásný Hradec nad Moravicí jako Londýn mi to vynahradil. A stejně tak i fešná Hana Ševčíková. Jedna z těch nejlepších porevolučních televizních pohádek. ()
Vnějšková "obyčejnost" této pohádky je víc než vyvažována neobyčejností anglické předlohy, místy nabývající až dickensonovského mravně naléhavého rázu, kvalitním scénářem a řadou skvělých hereckých výkonů. Příběh o triumfu lidské slušnosti, lásce, která hory přenáší, i úspěchu, který se díky tomu všemu prostě nemohl nedostavit, je barvotiskový jen zdánlivě. Právě proto, že je pohádkou. Klíčem, brankou, cestou, která vede k srdci. K srdci každého z nás, k srdci těch, kteří nikdy ze svých ideálů nevymýtili možná naivní, ale zato o to víc poetickou touhu po štěstí a lásce. A zůstali tak - v tomto smyslu - dětmi. ()
To je snad nejnudnější pohádka, kterou jsem kdy viděl. Teda pokud se dá považovat za pohádku staromódní příběh ze viktoriánské Anglie, který by jako z pera Charlese Dickense vypadl. Jediné pohádkové, je tam snad jen ta mluvící kočka, která mi přišla hodně zfetovaná. Vždyť ona se hýbala jen, když si šla pro žrádlo. Když ji ti kluci chtěli utopit, tak vypadala jako už dávno mrtvá. Kromě toho se tam takřka nic neděje. Spíš se tam jen kecá a nejhorší je to temné vyobrazení. Pohádky by měly být barevné, ale tohle je takové celé šedo-hnědé... no prostě viktoriánská doba se vším všudy... [323. hodnocení, 15. komentář, 60%] ()
Galerie (3)
Zajímavosti (2)
- Pohádka se natáčela v Hradci nad Moravicí. (M.B)
- Modré šaty, které v závěru pohádky nosí Alice (Hana Ševčíková), nosí i princezna Markéta (Mahulena Bočanová) v pohádce Jak se princ učil řemeslu (1987) a zároveň se vyskytují i na jedné z tanečnic na zásnubním plese v pohádce O nebojácné Bětce (1990). (ajlonka)
Reklama