Režie:
Václav BedřichScénář:
Rudolf ČechuraHudba:
Petr SkoumalHrají:
Josef DvořákEpizody(13)
-
Zrození Maxipsa Fíka (E01)
-
Zmoudření Maxipsa Fíka (E02)
-
Maxipes Fík sportuje (E03)
-
Maxipes Fík ve škole (E04)
-
Fík za volantem (E05)
-
Fík, mistr skoku (E06)
-
Fík jde do světa (E07)
-
Maxipes Fík trosečníkem (E08)
-
Fík v jižních krajích (E09)
-
Maxipes Fík polárník (E10)
-
Maxipes Fík u protinožců (E11)
-
Maxipes Fík objevitelem (E12)
-
Maxipes Fík se vrací (E13)
Obsahy(1)
Příhody malé holčičky Áji a jejího kamaráda velkého psa, maxipsa Fíka. Kde se vzal Fík? Jednou přinesl tatínek Áje štěně. Holčička pojmenovala pejska Fík. Fík strašně rychle rostl - vyrostl z krabice od bot, z košíku i z boudy. A jak se stalo, že přestal růst? Jednou, těsně potom, co se naučil mluvit, vypil celý sud piva. A od té doby už nerostl. Fíkovy příběhy pokračují seriálem DIVOKÉ SNY MAXIPSA FÍKA. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (143)
Věnováno Azorovi...Když jsem byl malej, měl jsem taky psa, jako u nás na vesnici měli všichni mí spolužáci. Sice nedokázal dojít pro pivo a ani pak vypít sud piva na ex, a navíc to byl jen takovej voříšek, skoro bych řekl i podvraťáček. A taky občas sousedovi zakousl slepici nebo králíka, kterej ke své smůle zdrhnul z drátěné ohrádky, kde se měl poslušně pást. A navíc jsem po něm docela dlouho musel uklízet loužičky na linoleu (a záviděl jsem Áje, že její Fík dělá jenom kreslený). Ale stejně jsem měl toho svýho pejska moc rád. Jmenoval se Azor. A u večerníčku vždycky kňučel strachy, jestli nebudu mít toho Fíka radši :-) A pak chvíli vydržel poslouchat, nedělat loužičky a dávat pac... :-) ()
Fík. Ano, Maxipes Fík. Pro mě naprostý fenomén, nemůžu se ho nabažit. Mám nádobí s Fíkem. Prostírání s Fíkem. Ložní prádlo s Fíkem, prostě kdeco. Skvěle napsaný a hlavně úžasně nakreslený a namluvený seriál, který přímo srší laskavým vtipem. Zajímavé je že televizní a čistě zvuková verze se poměrně liší. V detailech, ale podstatných. Jedna scénka z audio verze: Fík jede autem a nemůže ho zastavit. Vjede do hejna hus a jednu přejede. A do toho Pepa Dvořák: Vypravěč - "Husa byla přejetá tak, že byla úplně placatá. Vypadala, jako kdyby byla na silnici nakreslená". Fík - "Chlapečku, to byla vaše husa?" Kluk - "E-e, takový placatý my doma nemáme". Vzal gumu, a husu vygumoval... ()
Maxipes Fík předvedl to, co mám na večerníčcích rád. Ukázal nám pohádku jako grotesku. Dělalo to později A je to..., Bob a Bobek a trochu i Mach a Šebestová. Maxipes Fík však byl v tomto průkopnickým večerníčkem, který tu byl. Václav Bedřich byl zárukou toho, že ten večerníček dosáhne komičnosti, kterou si to zasluhuje. Pobaví se tak nejen dítě, ale dospělý. Dívám se na to odstupem a vidím tam věci a narážky, které jsem před tím ještě neviděl. A je to dobře... ()
Stejně jako u mnohých dalších večerníčků jsem samozřejmě býval pravidelným divákem a všechny příhody si náležitě užíval. Nevím, jak by se mi to líbilo dnes, každopádně za dětství a výborný dabing Josefa Dvořáka si Fík zaslouží pět hvězd. Škoda jen, že i v tomto žánru je kvalita dnešních věcí je dost nízká. ()
Josef Dvorak je genialni vypravec a jeho Maxipes Fik neni vyjimkou. Na techto klasickych, starych kreslenych pohadkach je fantasticka jedna vec a to sice, ze je sice kazdy zna nazpamet, ale nemuze se jim dodnes neustale prestat smat. Je to nesmrtelna studnice smichu a pohody, kterou oceni nejen deti, ale i prave dospeli lide. ()
Galerie (6)
Photo © Česká televize
![Maxipes Fík - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/178/178784_e937b2.jpg)
Zajímavosti (11)
- Po Maxipsu Fíkovi je pojmenované nábřeží v Kadani. Každoročně tam probíhají oslavy jeho narozenin, spojené s Mistrovstvím světa ve skoku pro něco. (FOCKE_WULF)
- V dobách, kdy začínalo natáčení mluveného slova pro tento večerníček, popíjel často Josef Dvořák s přáteli po různých hospůdkách. Tehdy ještě vydatně kouřil a jednoho večera si dopřál doutník, po kterém ráno přišel o hlas. Mělo se zrovna natáčet, a tak se šel režiséru Bedřichovi omluvit, že je indisponován. Václav Bedřich vyskočil radostí, když slyšel Dvořákův zastřený sudovitý hlas a vykřikl: To je ono! Máme hlas maxipsa Fíka!" A tak přišel Fík ke svému typickému hlasovému zabarvení. (Landauer)
- Josef Dvořák dostal za Maxipsa Fíka deset Diamantových cen. (M.B)
Reklama