Režie:
Todd HaynesKamera:
Maryse AlbertiHrají:
Ewan McGregor, Jonathan Rhys Meyers, Christian Bale, Toni Collette, Eddie Izzard, Janet McTeer, Brian Molko, Keith-Lee Castle, Joseph Beattie (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Strhujúci hudobný film s muzikálovými a dokumentárnymi prvkami z obdobia glam-rocku (hviezdna éra popu 70-tych rokov, androgynická štylizácia, ligotavé kostýmy a šokujúce pózy) o sláve a o tom, čo znamená pre samotných aktérov, ale aj tých, z ktorých žijú a ktorých životy ovplyvňujú. Hlavným hrdinom je fiktívna britská superstar toho obdobia Brian Slade (zjavne inšpirovaná Davidom Bowiem), na ktorého spomínajú ľudia, ktorí sa s hrdinom osobne stretli. Slade predstavoval pre newyorského reportéra idol v jeho teenagerskej mladosti; bol zbožňovaný, ukazoval cestu z konvenčného života, do veľkej miery pomáhal v orientácii reportéra pri hľadaní vlastnej sexuálnej identity. Slade bol osudovo posadnutý intímnym vzťahom k drsnému americkému rockerovi Curtovi Wildovi (hrá ho Ewan McGregor, známy z Trainspottingu). Atentát spáchaný na Sladea bol fingovaný, Slade žije naïalej, zomrel len ako hviezda. Otázka, čo všetko si môže hviezda dovoliť pri budovaní slávy, je znovunastolená v paralelnom príbehu ïalšej hviezdy, Curta Wilda (prológ filmu je situovaný do r. 1854, kedy sa narodil Oscar Wilde, symbol osobnej a umeleckej nespútanosti, tiež homosexuál so sklonmi k škandálom). Časť piesní vznikla zásluhou Cartera Burwalla priamo pre film, dokonca ich spievajú osobne dvaja skvele hrajúci hlavní predstavitelia, zväčša však ide o coververzie známych skladieb v podaní B. Ena, B. Ferryho, B. Butlera a T. Yorka. Jedným z producentov filmu je spevák R. E. M. Michael Stipe. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (177)
veľmi zaujímavá atmosféra a podľa mňa sociologicky presný ponor do jedného z najpodivnejších žánrov a období v histórii hudby, veľmi trefné a pozoruhodné analógie (úvod s ufom a oscarom wildeom) a kvalitné herecké výkony mcgregora a meyersa - ale scenár akoby sa snažil mystifikovať a mysticizovať nejaké väčšie posolstvá s nie príliš jasným výsledkom a cast balea bol úplne mimo - nehovoriac, že aj tá postava samotná akoby nebola úplne správne pochopená/uchopená. ()
Sametová extáze je těžce geniální. Playboyové Jonathan Rhys-Meyers a Ewan McGregor se před třinácti lety neskutečným způsobem odvázali (Christian Bale hraje tradičně druhé - nebo lépe řečeno třetí - housle) a předvedli výkony srovnatelné snad jen s Kilmerovým Jimem Morrissonem z The Doors. Skvělá kamera a především neoposlouchatelný glamrockový soundtrack, který z velké části nazpívali oba zmínění herci. Kdo to neviděl na velkém plátně, přišel o hodně. Žeru to! ()
Stejně jako glamrocková éra britpopu 70.let, nastoupivší po vystřízlivění z ideálů květinových dětí, byla cesta nikam, tak i tento film se mlátí od ničeho k ničemu. Drží ho nad vodou jen ta hudební čísla, kde lze nasát atmosféru glamrocku, se vším jeho třpytivým pozlátkem a všeprorůstající dekadencí, s vysokými botami, těsnými přiléhavými kostýmy a barevnými trvalými, hudební éry, z jejíhož vizuálna čerpal Freddie Mercury v raných dobách, či David Bowie. A propós ten a jeho vymyšlené alter-ego Ziggy Stardust tu má styčný bod s hlavní postavou filmu - Brianem Sladeem - v celkem přesvědčivém podání Rhys-Meyerse, zatímco McGregor, vystrkujíc během vystoupení na diváky přirození, tu svými excesy a divokostí nápadně připomíná enfant terrible rockové scény Iggyho Popa a ač překvapivě nemá ve filmu mnoho hereckého prostoru, svých pár výstupů též zužitkoval vydatně. V hlavní dějové linii ale film nefunguje. Novinářské pátrání Christiana Balea, jehož překvapivě mdlý projev spočívá pouze ve fascinovaném zírání na své idoly, je nudné, spolu s až snovými scénami nedrží pohromadě a do toho se tvůrce filmu snaží sdělovat pochybné myšlenky ("Image muže je jeho životem."). S tímhle filmem se to má jako s glamrockem - zajímavý, ale hodně brzy se okouká. ()
Na Velvet Goldmine jsem se dlouho těšil, a o to víc mě překvapilo, jaká je to slabota. Ten film neni moc dobře vymyšlenej, je děsně natočenej, a herci v hlavních rolích hrajou fakt mizerně (s výjimkou Jonathana Rhyse Meyerse), hudba neni dost dobrá na to, aby pomohla někomu vytvořit představu o hudbě, který chce vzdávat poctu. Když Ewan McGregor zkouší řádit na pódiu po vzoru Iggy Popa, je v detailech přesnej, ale Popově divokosti se nedokáže ani přiblížit. Taky když zpívá Gimme Danger, ten propastnej rozdíl mezi ním a předlohou tluče do očí i uší. Pozitivum tohohle filmu je nakonec právě v tom, že si fanoušek glam rocku, Bowieho, Popa, T-Rex a dalších legend může užívat nejrůznější detaily, narážky na dobu, stylizovaný obaly desek po vzoru legendárních alb zmiňovanejch stars... Taky účesy, oblečení, kulisy, všechno je dost vymakaný. A účast Briana Molka a Steva Hewita z Placebo je podařená a pozoruhodná, stejně jako jména interpretů, který hrajou ty filmový songy... Škoda, že režisér a scénárista byli takoví břídilové. ()
HUdba mi nevadí, Ewan McGregor je ve své "homosexuální" reminiscenci na Iggyho Popa velmi uvěřitelný, a celková stavba je natolik inspirována Občanem Kanem, že prakticky kopíruje jeho vypravěcí linku (otázka však, jedná-li se o klad) ... Klipové barvy jsou všudypřítomné, ale že by děj nějak značně utíkal se říct nedá... Poslední půlhodinky by přece měla gradovat a ne nastavovat, či se snad mýlím? Ovšem hudba je vynikající, jen co je pravda:) ()
Galerie (39)
Zajímavosti (22)
- Během scény na festivalu měl Ewan McGregor pouze uklidnit nespokojený dav rockovější písní, než jaké hráli předchozí interpreti, ale inspirován excesy skutečného zpěváka Iggyho Popa si trochu zaimprovizoval, a scéna nakonec dopadla jako jedna z nejdivočejších a nejkontroverznějších ve filmu. (Morien)
- Ústřední dvojice hrdinů Brian Slade a Kurt Wilde byla inspirována reálným přátelstvím zpěváků Davida Bowieho a Iggyho Popa. Filmový románek mezi postavami se ale na skutečnosti nezakládá, stejně jako jejich dramatický rozchod. Bowie a Pop ve skutečnosti zůstali přáteli a nikdy ani nebyli tak velkými hvězdami, jako jsou vykreslováni filmoví hrdinové. (Morien)
- Sandy Powellová byla nominována za kostýmy na Oscara a získala za ně televizní cenu BAFTA. Režisér Todd Haynes byl na festivalu v Cannes odměněn cenou za nejlepší umělecké přispění roku a byl nominován na Zlatou palmu. Na festivalu v Edinburghu vyhrál cenu 4 režisérů. Jonathan Rhys Meyers byl za svoji roli Briana Sladea britskými kritiky nominován na nejlepší britský objev roku. Editoři soundtracku byli nominováni na Golden Reel Award, ale cenu nakonec nezískali. (Morien)
Reklama