Režie:
H.C. PotterKamera:
Elwood BredellHudba:
Frank SkinnerHrají:
Ole Olsen, Chic Johnson, Martha Raye, Hugh Herbert, Jane Frazee, Robert Paige, Mischa Auer, Richard Lane, Lewis Howard, Clarence Kolb, Nella Walker (více)Obsahy(1)
Ole a Chick natáčejí film, ale režisér stále není spokojený. Vezme je tedy k mladému autorovi, který jim navrhne absurdní příběh. Mají podporovat Jeffa a Kitty v tom, aby na své zahradě uspořádali hudební revue a přenést ji na Broadway. Pokud Jeff uspěje, může se oženit s Kitty. Je tu ale ještě jeho bohatý kamarád Woody, který také miluje Kitty, Chickova sestra Betty, která miluje falešného ruského hraběte, a detektiv Quimby. Ti všichni to Olemu a Chickovi mimořádně komplikují. Po několika chybách si začnou myslet, že Kitty není ta správná dívka pro Jeffa a začnou show sabotovat, broadwayský producent je ale nadšen a dává jim smlouvu. Takový je příběh, který jim autor vypráví. A právě kvůli němu ho režisér žaluje. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Celé dobre. Hudba, piesne, tanečná zložka (omg, tí černosi boli úžasní!), kostýmy, herci, gagy, hovoriaci medveď, čerti, hry s obrazom a filmom. Všetko. Bavila som sa veľmi dobre a tie štyri hviezdičky odo mňa mali isté. No za Rosebud si zaslúžia plný počet. Skvelý pocit, vidieť niečo takéto na veľkom plátne (aj keď len z kópie Filmotéky s pošramoteným zvukom, čo ublížilo najmä pesničkám, ale aj tak!) a predstavovať si, ako sa asi zabávali diváci, keď to videli v kine leta Páně 1941. Hollywood ešte vtedy nemal krízu nápadov. (Lumiere - 12. 08. 2013) ()
Poněkud slabší 4 hvězdy. Film střílející si z filmového průmyslu a zejména z bezduchých opulentních muzikálů vpodstatě nemá příběh. Je to sled scének, z nichž nejslabší jsou sladkobolné songy ústřední thymolínové dvojice, která je tam ale spíš jaksi z povinnosti, protože veškerou pozornost na sebe strhává vedlejší pár - Martha Raye a Mischa Auer. Chyba, že nedostali víc prostoru./ 25. 12. 11./ ()
Nejrozjetější hudebně-taneční scéna všech dob, metahrátky typu divadlo ve filmu ve filmu ve filmu, směsice nespoutané absurdity a ryze postmoderních fórů – to jsou šestihvězdičkové pasáže, u kterých by jeden nevěřil, že kouká na film natočený ve stejném roce jako Občan Kane (z kterého se tu jasnozřivě cituje, stejně jako z jiných dnešních klasik, na kterých tenkrát ještě sotva stihl oschnout ustalovač). Na druhou stranu, lyrické songy jsou k uzívání a některé gagy můžou dnes být pro leckoho až dětinské. Tak si vyberte. ()
Tohle je muzikál, který se musí vidět. A pokud ho uvidíte, je docela možné, že si řeknete, jak strašná ptákovina to ve skutečnosti je. A také že ano. Tohle není muzikál pro každého. Má to zápletku, ale skoro o ni nejde. Je to neskutečně hravé, je to ujeté, je to praštěné, ale ta hravost je na tom prostě krásná a mě to dostalo. ()
Naprosto úžasná anarchie. Co si dokázali v roce 1941 vymyslet a natočit, je k nevíře. Nejenom obvyklé vtípky, ale i gagy, práci s obrazem, parodické odkazy na jiné filmy, neustále hrátky s přiznanou kamerou či diváky ("Smraďoch Miller má jít domů"). Přestože film má jakýsi fiktivní děj, ten je neustále porušován. Mezi všemi scénámi vede živelná (byť určitě pečlivě nacvičená) taneční exhibice černošských "sloužících". Vypadá, že předběhla dobu o takových dvacet let a lituju, že nemůžu vidět, jak se na něco takového tvářili diváci v konzervativních částech USA. ()
Galerie (15)
Zajímavosti (1)
- O popularitě filmu svědčí i skutečnost, že jménem Hellzapoppin' pojmenovávali své stroje i letci bojující v Druhé světové válce, a to nejen američtí (Lancaster LM723 HW-H "Hellzapoppin" ze 100 bombardovací letky ztracený 2. března 1945 nad Kolínem), ale i kanadští (Halifax kanadské RAF). (Bart)
Reklama