Režie:
Šimon HolýScénář:
Šimon HolýKamera:
Jana HojdováHudba:
Šimon HolýHrají:
Eliška Soukupová, Alena Doláková, Sara Venclovská, Martin Cikán, Václav Vašák, Jana Plodková, Nirav Prajapati, Daniela Seemannová, Tereza Vejvodová (více)Obsahy(1)
Tři mladé herečky se společně vydávají na filmový festival do Karlových Varů. Úspěšná Adéla se chystá představit publiku svůj nový film. Vyhořelá Ema jede podpořit Adélu. A bezstarostná Soňa si prostě chce užít filmy a večírky. Dny strávené na festivalu se ale nevyvíjejí podle očekávání a přátelství a kariéry tří žen prochází náročnou zkouškou. Zvládnou i přesto navenek hrát, že jsou šťastné a v pohodě? Komediální film režiséra Šimona Holého ukazuje drsné pravdy o filmovém světě a herecké profesi a popisuje autenticitu jako cíl, který jde jen těžko splnit. (Aerofilms)
(více)Videa (1)
Recenze (6)
Jestli je něco, za co je potřeba autorský tým pochválit, tak je to jednoznačně schopnost zorganizovat v průběhu mezinárodního filmového festivalu další natáčení (jen pro přesnost, film se natáčel na předminulém 57. ročníku). V čase, kdy je celé širé okolí Varů zabrané pro festival, jistě nebylo snadné domlouvat ještě lokace pro natáčení. Na druhou stranu, to dost možná byla i výhoda, protože tím odpadla starost o kompars a případně i herce do vedlejších rolí. Nicméně, film tedy vypráví i třech kamarádkách - mladých herečkách, které do Varů jedou na premiéru snímku, ve kterém jedna z nich hraje. Celým filmem se pak proplétá téma deprese z neúspěšné kariéry a vzájemné vztahy ústřední trojice, plné drobné závisti a přetvářky. Na jednu stranu, ten film je výborný. Autoři píšou, že se jedná o komedii a toto byl jeden z mála filmů, který mně opravdu dokázal v poslední době pobavit. Na druhou stranu se ale nabízí otázka, zda to dokáže pobavit i lidi, kteří do této problematiky tolik nevidí.Glosování hereckého světa jde totiž autorům velice dobře a myslím, že pochválit lze i dobrý výkon hereckého obsazení. Když jsem ale přemýšlel, jestli je nějaký film, který bych k tomu přirovnal, napadl mě Miloš Forman a jeho filmy z Československa. Protože mě právě tyto jeho filmy nikdy příliš nebavily. A myslím, že je to proto, že Forman v nich (například v Hoří, má panenko) glosuje soudobé situace, které s odstupem času již nemusejí být tak úderné a vtipné. U Hello, Welcome pak vidím podobný problém - tomu filmu chybí nadčasovost. Ten film si totiž dle mého názoru dělá legraci z určité generace, z určité doby a nevím, jestli třeba za 20 let bude někomu připadat stejně vtipný jako nám dnes. A to je důvod, proč jsem na hvězdičkové škále dal 2,5 z 5. Ten film totiž pro mě leží přesně uprostřed té škály. On není vyloženě špatný, ale není ani výrazně dobrý. On je prostě něco mezi. Kromě toho, příběh nabízí mnoho zajímavých témat a postav, které kdyby byly více rozvinuté, mohlo by to být ještě zajímavější. Navíc některé dialogy by dle mého názoru snesly ještě nějakou dramaturgii, aby nebyly tak tupé a nicneříkající.Více na kritiky.cz. ()
Cringe, pohádka, cinkrlátka, trocha smutku a prodejnosti, hodně nerovnosti a zamlčený zloby. ___ Když nastoupí delší dialogy, osobnost jednotlivých postav se vytrácí. Scenárista si pro své statementy uzme jejich těla, promlouvá jejich ústy. V tu chvíli je jedno kdo má mluvit, přes šustot papíru to stejně poznat není.___ Vidět snímek stalo za to už jen kvůli rozhovoru Adély s novinářkou v podání Jany Plodkové. Paní Plodková si podle mě těmi několika vteřinami ukradla celý film. Obecně pro mě Hello, Welcome funguje spíš nekolika silnými scénami než jako celek. ()
Mám s filmy Šimona Holého vždycky hrozný problém, jak spoustu načrtnutých motivů není dostatečně dramaticky dotažených, jak to nepůsobí věrohodně, navíc tady mě sere, jak to vypadá amatérsky, některý ty mobilní záběry jsou čistší než ta kamera a v poslední a hlavní řadě je to celý křečovitý a extrémně doslovné a postavy nemají prostor, aby měli nějaký hlubší dramaturgický oblouk. Jinak je to film asi o nějakém reálném prostředí, s těmito velmi nepříznivými podmínkami pro herečky, které to nemají lehké a jako hlavně postava Elišky Soukupové mě celkem bavila, ale představoval jsem si uchopení Sofii Coppoly, nebo Grety Gerwig, jak by mě to zasáhlo víc, ale tady to nefunguje. Strašně bych chtěl, aby se mi to líbilo, tak jako Holého podcast na Reflexu, ale bohužel režisér mi to nechce umožnit. A zlobím se za to na něj a je mi to líto. 40% ()
Kritická reflexe tohohle filmu mě naučila, že když je něco nepřesvědčivá křeč, kde scény prostě běží jedna za druhou, tak se řekne, že to je "hledání autenticity" a je to vyřešeno. A musím souhlasit. Při sledování jsem velmi hledal autenticitu. ()
Pro mě bylo Hello, welcome velmi příjemným překvapením a v podstatě zjevením. Lehkost s jakou Holý pracuje jak s herečkami tak s existenciálními tématy je velice svěží a působí autenticky. Emocionální inteligence režiséra je z filmu velice zjevná a v tomto případě se snoubí taky s chytrým tahem postupně upřednostnit jednu z postav, tu "nejméně výraznou", respektive nejvíce nejistou "samasebou", ačkoliv bychom od takové dívky na první pohled očekávali hlavně sebevědomí. Sebevědomí je pro mě v tomto filmu hlavním tématem, je to problém každého umělce, který bojuje se svou vlastní hodnotou a chybí mu pořádná zpětná vazba. Film obdivuji také proto, za jakých okolností vznikl a tak mu odpouštím i tu jednu část, která mi maličko skřípla (scéna v lese mi připadala méně vybudovaná než zbytek), protože vyvinout takový film a natočit za pět dnů, to už chce odvahu, energii a důvěru všech okolo. ()
Reklama