Režie:
Csaba FazekasScénář:
Csaba FazekasKamera:
Tamás SasHudba:
András HajósHrají:
Gergely Kocsis, Eszter Ónodi, Kati Kovács, Gábor Máté, Judit Hernádi, Éva Almási, András Bálint, Jenő Kiss, Judit Koltai, Szabolcs Ruszina, Sára Mészáros (více)Obsahy(1)
Poněkud zakřiknutý, nenápadný učitel hudební výchovy András žije se svojí až příliš starostlivou matkou v Budapešti. Jediné, co rozjasňuje jeho všední život, jsou podivné sny, v nichž se mu zjevují například fyzik Albert Einstein nebo herečka a zpěvačka Kati Kovácsová. V den svých třicátých narozenin András chce dohnat vše, co doposud nestihl. A podle jeho představ toho není zase tak málo: "prožít sex" s dvěma ženami, zajistit si vlastní auto a nalézt pro sebe byt. Po ranní nepříliš optimistické návštěvě lékařské ordinace, začne tento poněkud náročný plán uskutečňovat. Náhoda mu brzy postaví do cesty nečekanou překážku, v podobě poněkud vyzývavé atraktivní blondýnky Gyöngyi. Ta má jasnou představu, jak užitečně využít několik dalších hodin...
Příběh, v němž nechybí prvky černé komedie, melodramatu a osobité nadsázky, natočil scenárista a režisér Csaba Fazekas. Snímek získal na Maďarském filmovém týdnu v Budapešti v roce 2003 několik ocenění: Cenu za nejlepší ženský výkon (Eszter Ónodiová), za nejlepší kameru (Tamás Sas), nejlepší střih (Béla Barsi) a nejlepší režijní debut (Csaba Fazekas).
(oficiální text distributora)
Recenze (12)
Ja som asi Maďar. ()
Poněkud za vlasy přitažená taškařice po maďarsku... Místy trošku hysterická (jak už to asi po maďarsku musí být, že...), místy trošku melodramatická (jak už to holt v žánru musí být) - leč jinak nikterak zvlášť objevná, prostě jen trošku(!) jiná(?) oddechovka se snahou o hlubší myšlenku... Každopádně, ten den za to stál, ale mohlo být... Však co taky ve třiceti... :-) . . . Nemtudom... I když trošku možná... ;-) . . . Tři a půl hvězdičky tedy za film, s porozuměním pak jako dáreček k narozeninám zaokrouhleno nahoru. Jo, ten film za to stál... :-) - - - - - (Poprvé viděno 3.7.2008, komentář zde jako osmý - 3.7.2008) ()
Originální scénář, kvalitní herci, režie. Divák filmem příjemně propluje až k poněkud zmatenému závěru, necelých 100 minut uběhne jako voda a já můžu filmu dát s klidným svědomím 4*. ()
Velice příjemné překvapení. Zatímco u minulého mnou viděného maďarského filmu Barva štěstí, ze kterého jsem byl poněkud rozpačitý, jsem se chvilkama nudil, u tohohle jsem se nenudil ani vteřinku a byl jsem docela zklamán, když snímek skončil. Sice jsem byl ze začátku trochu zaskočen zrychleným retrospektivním dějem, ale hlavně super rychlou maďarštinou (v tu chvíli jsem byl moc rád za titulky), film se poté zklidnil a přešel do součastnosti. Musel jsem se začít smát snad hned v prvním záběru, když matka probudila svého syna velice originálním budíčkem. Ale samotný příběh začal více méně až tou krádeží auta. Pak se rozjel krásný, chvílemi romantický, chvílemi vtipný příběh a po dlouhé době jsem byl zklamán, že film už končí a dokonce mi zde docela dost chyběl happy-end (protože mezi hlavními představiteli to začalo uvěřitelně jiskřit). Je pravda, že ten samotný konec mohl mít ještě lepší pointu, ale i s tou stávající jsem byl docela spokojen. Nadprůměrný film se skvělými herci, romatickým, lehce humorným příběhem a originální myšlenkou. ()
Obyčejné příběhy ze života s trochou romantiky jsou divácky velmi atraktivní a přesto není jejich natáčení nijak složité, proto není nic zvláštního na tom, že je s radostí natáčejí filmaři všech zemí světa. Zatímco v České republice do tohoto 'žánru' stále ještě pronikáme a snímky jsou velmi podprůměrné, v ostatních státech, zejména pak euroasijských, se jejich točení daří na velmi solidní úrovni. O Maďarsko a jeho kinematografii se zajímám již delší dobu a jsem zatím velmi spokojen. Je jasné, že tento malý státeček je momentálně ve své zlaté éře a právě obyčejní lidé a jejich život jsou jeho hlavním produktem. Všechno nejlepší k narozeninám je geniální snímek, už dlouhou dobu jsem u filmu nebyl tak šťasný a konečně jsem soucítil s hrdiny a cítil onu často chybějící zpětnou interakci. Děj jsem totiž opět prožival. Část první, prolog, se odehrává před úvodními titulky a jedná se o pestrou a velmi zábavnou grotesku, u níž jsem doufal, že nikdy nedojde svému konci. Jedná se tam o převtělování duší, což na první pohled nemá pro hlavní novelu žádný větší význam. Přechod k obyčejnému filmu byl pro mě těžký, chvíli jsem litoval, že se snímek neodehrává stejně jako jeho prolog, ale po čase jsem se zorientoval a bylo mi všechno jasné. András podává natolik zajímavou generační výpověď plnou osobních problémů, že jsem při její hltání pomalu zapomínal dýchat. Když se jeho cesta sejde s půvabnou Gyöngyi a mezi herci okamžitě začne fungovat spolehlivá chemie, připadal jsem si jak v sedmém nebi. Boldog születésnapot!je výborným snímkem se vším všudy, má geniální momenty, emocionálně vypjaté scény a dokonce i velmi napínavé chvíle... ()
Chaoticky nasnímaný začátek (podpořený pro mě tak nesrozumitelnou maďarštinou) po chvíli přejde do vcelku zajímavého filmu... ()
Začíná to trochu jako groteska o převtělení duše Alberta Einsteina, zezačátku mě film trochu nudil, ale od scény se žlutým autem mě začal bavit. Třicetiletý učitel hudebky stále žíjící s matkou slaví třicátiny a má pocit, že jeho život nevypadá tak, jak by měl život normálního třicetiletého muže vypadat. A tak si sepíše seznam a snaží se vše dohnat v jednom jediném dni. Podaří se mu to? Jeho úkoly se zdají být docela těžké - začíná se sexem s dvěma ženami, pak si ukradne auto, a pak přijde na řadu manželka a pětileté dítě. Potká těhotnou blond fešandu, podvodnici vydírající ženaté muže, s kterými se předtím jednou vyspala... Tenhle maďarský film mě překvapil. Je dobře natočený, s fajn hudbou, výborným hereckým obsazením a svěžími, originálními nápady. Až na ten začátek je to snímek moderního střihu a mě tedy bavil. Není to skvělá geniální nabuchaná jízda, ale lehce proplouvající sonda do jednoho významného dne jednoho obyčejného učitele, ale rozhodně stojí za to. ()
Taková jakási podivná maďarská hořká komedie. Vcelku nic moc zrovna s požitkem koukatelného. ()
Podle mě slabší ****, nejlepší na filmu byl rozhodně casting ten byl stoprocentní a pak Eszter Ónodi a Geogely Kocsic, představitelé hlavních rolí. Film je varováním všem třicátníkům, aby si začali plnit své sny, než bude pozdě. A není to varování mentorské, ale veskrze zábavné. Stačí přetrpět začátek filmu, kdy na vás letí maďarština kadencí sto slov za minutu a pak už to bude jenom lepší až lepší (až na ten konec, ten podle mě vyzněl dost do ztracena). Když si to shrnem: Pokud se v záběru objeví Gergely Koscsis spolu Eszter Ónodi tak to vidím na **** (a tak tomu je většinu filmu), jinak jsou to lepší ***. Slabší začátek i konec, ale to co se děje mezitím to plně vynahradí. 75% / zhlédnuto 25.9.2006 od 21.25 na ČT2 ()
Výborný zážitek - rozhodně mohu doporučit každému, koho neodradí původní znění v maďarštině hned v prvních podivných minutách! Vzhledem k pokročilé noční době, kdy tento krásný film dávali, jsem si byl schopen zapamatovat pouze jedinou hlášku: Kolik je hodin? Půl druhý. Tak to kurva už neběžim. :-) ()
Na to, že se již téměř sporadicky u komedie vymezené jako žánru nesměji, zde jsem se smál. Film má zajímavý a originální začátek a ucházející konec s rozvláčnějším prostředkem, ale myšlenku uchovává po celou dobu. ()
Predstavte si klasickú slintavú inscenáciu o dôchodcoch, ktorí bilancujú svoj život (stretnutie spolužiakov, domov dôchodcov, nemocnica - to je jedno). Už to samo osebe veští veľkú filmovú katastrofu. A teraz si pozrite maďarskú inscenáciu, kde autor filmu tieto starecké dialógy nechá rozprávať dvoma mladými ľuďmi. A toto celé posadí do road movie. No skrátka - maďarský film. Semestrálka. Katastrofa. ()
Reklama