Režie:
Cate ShortlandScénář:
Cate ShortlandKamera:
Robert HumphreysHudba:
Decoder RingHrají:
Sam Worthington, Abbie Cornish, Lynette Curran, Diana Glenn, Erik Thomson, Anne-Louise Lambert, Henry Nixon, Paul Gleeson, Toby Schmitz, Leah Purcell (více)Obsahy(1)
Šestnáctiletá Heidi žije sama se svou matkou a má věk právě na to, aby jí vadila každá její rada a napomenutí. Když převládne pocit, že si vůbec nerozumějí, Heidi se rozhodne pro absolutní samostatnost a odejde z domova. Záhy zjistí, že život na vlastní pěst není vůbec jednoduchý a pokračování této náročné lekce ji čeká i v malebném horském středisku, kde konečně získá práci i střechu nad hlavou. Také se tu poprvé vážně zamiluje, ale mladičký Joe má se sebou problémy podobně jako ona, a tak ji místo lásky čeká trpké zklamání. Heidi se naučí vnímat krajinu a přírodu a nachází v nich útěchu, ale nejbezpečnějším útočištěm se pro ni stane opravdové přátelství několika místních lidí. Díky nim se zbaví pocitu samoty, nabude postupně sebedůvěry, naučí se rozeznávat pravé city od povrchní touhy po dobrodružstvích a najde cestu zpátky ke své matce. Aniž b to zpozorovala, překročí práh mezi dětstvím a dospělostí, vybavena tím nejcennějším tolerancí a schopností vyjít vstříc lidem kolem sebe. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (28)
Já mám problém, ty máš problém... Trocha depky z holé existence, trocha ze sexuální orientace a kvízová otázka k tomu: Co dělá z nezletilých holek sexuální pijavice? a) zloděj, zvaný příležitost b) silný žaludek c) dostatečný výskyt úchyláků d) široká škála benefitů = všechny možnosti jsou správně, ale ani tak netuším, co se mně svým snímkem Cate Shortland pokoušela sdělit... ()
Občas je potřeba nasadit si růžové brýle, i když někdy stačí jen červené rukavice. Mladá Heidi byla po svém nemístném sexuálním obtěžování postavena před výzvu, a té čelila bez zbytečných negativních emocí, výčitek (sobě a druhým), depresí a agresí. Jakoby tu rezonovaly minulé doby, kdy se člověk chtěl co nejdříve osamostatnit, přestat žít na úkor rodičl a společnosti (Robert Zimmermann nebyl starší, když se stal Bobem Dylanem). Obecně se má za to, že kluci to mají lehčí; Heidi ale uměla zapojit i čistě ženské postupy - odvaha jí tedy rozhodně nechyběla. Smířlivost, a přitom nezkalená sebejistota, z ní dělá i pro diváka sympatickou postavu, které držíme palce - ale možná i proto, že se ptáme sami sebe, zda bychom to také dokázali. Další otázky si ale raději už nedávejme - třeba tu, zda bychom to také chtěli dokázat. Pozn.: Objasňující překlad "Salto do života" (místo pouhého salta/přemetu) považuji za správný a šťastný. Úvaha: To, co se stalo Heidi (odhlédněme od příčiny) se může stát i několikrát za život; v mládí, po osamostatnění vlastních dětí, při odchodu do ústraní (důchod), ale také při jakékoli déle trvající nemoci. Pro rozhodování jsou k dispozici vždy pouze dvě řešení: svoboda nebo závislost. A jaká je tey ta příčina: být v prostředí, které tě nechce, kterému nějak vadíš, a které tě drobnými či většími ústrky od sebe odpuzuje. ()
Presvedčilo ma hviezdne obsadenie, samozrejme Worthington, ale viac som bol zvedavý na mladučkú Abbie Cornish, stále nie úplne docenenú, sympatickú herečku. Obsah k filmu sľuboval iskrenie medzi matkou a dcérou, ale je to odbité už hneď v úvode a to ma mrzelo najviac, pretože som si myslel, že na ich hádkach bude postavený celý film. Namiesto toho je nám Heida neustále prezentovaná ako úplne blbá tínedžerka, ktorá sa nechá pretiahnuť úplne každým. Zbaliť ju nie je problém, dokázal by to aj Quasimodo... Práve pre tieto "sympatie" k postavám sa vlastne nedokážete naladiť a v podstate je vám ich osud tak nejak ľahostajný. Postava, ktorú hraje Worthington je rovnako divný chlapík, ktorý nevie čo chce. Celkovo dobrý námet, zlé prevedenie. Film, ktorý mi mal spríjemniť večer, ma skôr rozčuľoval a vlastne mi nič moc nedal,teda hlavne to, čo som od filmu očakával- silnú drámu medzi matkou a dcérou...50%. ()
Tohle je fakt divnej film. Australské filmové akademii (nebo co to tam mají) nejspíš pomalé záběry, nicneříkající scénář, rozháraní hrdinové, telecí pohledy a hudba otravná jak kapání kohoutku připadají jako vrcholné dílo filmového umění, mě ale bohužel nevzali za členku a od té doby se naše názory nějak tragicky rozcházejí. Tohle salto prosím beze mě... ()
Somersault asi nebude pro každého, ale mně se ten hluboký ponor do duše šestnáctileté Heidi, která musela za nepříjemných okolností opustit domov líbil. Tady v tom případě asi nebylo účelem něco vyjasnit, či vyřešit, ale pochopit a vcítit se do takového mladého človíčka hozeného mezi cizí lidi v nějakém zapadákově, jejího hledání sebe sama, potýkání se s nezáviděníhodnými situacemi a postavami včetně Joeho, který neměl také jasno v tom, co se sebou má vlastně dělat. Abych pravdu řekla, tak mně bylo smutno při pomyšlení, že to takhle nějak u mnohých mladých lidí probíhá a ne vždy to dopadne tak jako s Heidi i když připouštím, že možná některé momenty byly trochu nadnesené. Sam I Abbie byli výborní a já jim tu rozervanost duše i těla věřila. Dokážeme se i my tak radovat z takových maličkostí jako jsou červené rukavičky, z pohledu na spadané listí a mohla bych pokračovat, tak jako Heidi? Určitě je v Saltu do života víc než jen pár věcí k zamyšlení. ()
Reklama