Režie:
Jiří ChlumskýScénář:
Irena PavlováKamera:
Dodo ŠimončičHudba:
Jan KolářHrají:
Klára Issová, Milan Bahúl, Božidara Turzonovová, Pavel Kříž, Jiří Štěpnička, Radek Holub, Klára Jandová, Pavel Landovský, Zdena Herfortová, Šárka Ullrichová (více)Obsahy(1)
Romantická pohádka o neposlušné princezně, které se přestala lepit smůla na paty, když pochopila, že strůjcem svého osudu je pouze ona sama... Po smrti rodičů vychovává laskavá královna (B. Turzonovová) sama své vnučky Svatavu (K. Issová) a Ladu (K. Jandová). Trápí ji, jak se Svatava chová, vadí jí její zlomyslná a hašteřivá povaha. Po jedné hádce, kdy královna vnučku opět napomíná, Svatava nečekaně zmizí. V jiném království vládne urostlý král (M. Bahúl). Zatím marně hledá nevěstu, protože jeho nároky jsou velké. Chce jen takovou, která dovede vytvořit paličkováním stejnou krajku, jakou měla na šatech jeho matka. Králův rádce (J. Štěpnička) rozešle princeznám v okolí obrázek krajky spolu s pozvánkou na královský ples. Princezna Svatava doputuje do sousedního království, ale protože ji pronásleduje její špatný Osud (R. Holub), všude, kam přijde, přináší jen smůlu. Rozbije všechna vajíčka určená na přestavbu královského paláce, chce pomoci královské švadleně, ale nechtěně u ní způsobí požár a zapálí drahocenný vyšívaný závěs. O podivné výtržnici se doslechne i král. Mezitím děvče potká svůj špatný Osud tváří v tvář. Ten jí prozradí, že všechno může sama změnit… (Česká televize)
(více)Recenze (48)
Hodně lidí tady píše, že po revoluci se u nás přestaly točit dobré celovečerní pohádky, ale pro mě to je o něco později - na začátku tisíciletí s tímto filmem. Ten je taková moje srdeční záležitost. Kdo čeká klasickou pohádku, bude zklamán, protože tohle je spíš romantický a moralizující příběh zasazený do renesančního prostředí. Styl uvažování, který za ním stojí, mně také přišel spíš renesančně-barokní než pohádkový. Příběh je moralizující, detaily mírně lechtivé (král v lázni), takže dohromady tak něco mezi Komenským a Boccacciem. Pro děti tenhle film rozhodně není. Já jsem ho viděla už jako dospělá a líbilo se mně na něm všechno: prostředí, hudba, kostýmy (má oblíbená italská renesance), děj, psychologicky propracované postavy i styl vyjadřování (scénárista uměl zacházet s češtinou). Kromě toho 1) rodina v podání B. Turzonovové a obou Klár působila dojmem opravdové rodiny, 2) nechyběla tu nenásilná, moudrá autorita starších (v osobě babičky) a 3) králové a královny tu byli důstojní, což jsou tři věci, kterých si v pohádkách hodně považuju. Všichni herci byli dobře obsazeni a přímo srostli se svými postavami. Jako nejstarší sestru mě potěšilo, že hrdinkou byla netradičně sestra starší, ale nezapomnělo se ani na tu mladší :-) Moc se mně líbila chemie mezi králem a princeznou a věk krále mně vůbec nevadil - v tomhle žánru dám kdykoliv přednost důstojnému, charismatickému Milanu Bahúlovi před neklidnými, přidrzlými Jany Dolanskými. A k tomu tématu svatební krajky: podle mě bylo dobře vymyšleno, protože jednak ukázalo, že král byl zřejmě v mládí velice náročný a hledal ženu, která by byla přesně jako matka, ale příběh ho nechá dospět tak, že ženu získá, až když začne být víc sám sebou a uvažovat, že tu hloupou podmínku zruší a manželku si najde sám. A zdlouhavým paličkováním titěrné krajky zase příběh "dospěje" princeznu: ze začátku byla bezohledná a ztřeštěná, a paličkováním se naučila trpělivé práci. ()
Už od úvodu příjemně zaujme herecké obsazení - Božidara Turzonovová, Klára Issová, Klára Jandová. Role Osudu je zajímavým nápadem a Radek Holub ho ztvárnil skvěle, stejně jako Pavel Kříž stavitele nebo Pavel Landovský sklepmistra. Kladem je právě špatný Svatavin osud, ale mohl být ve scénáři rozveden hbitěji, vtipněji. ()
Výpravná a do skutečných lokalit zasazená pohádka, která se možná více líbí svým projevem než obsahem. Mně osobně nejsou nijak sympatičtí hlavní představitelé, Kláru Issovou opravdu nemusím, Bahul dokud měl vous, byl dobrý, poté, co se oholil, vypadá opravdu staře. Kříž hraje příjemnou postavičku, Landovský vypadá jako opravdu starý děda, snad jen Božidara Turzonová je ve své roli přesná. Námět také není žádná sláva, král hledá nevěstu podle toho, zda dokáže přesně podle návodu vyšít krajku na svatební šaty. Pak se ale nedivme, že si stále ztěžuje, že nemá ženu a následníka trůnu, když má tak uvalenou podmínku. Ano, jsme sice v pohádce, ale i tak by to mělo trochu dávat smysl. A bohužel hodně scén jej buď nedává nebo je hodně přitažených za vlasy. Navíc se mi hodně nelíbil osud, který zcela zásadně a násilně ovlivňoval jednání hlavní hrdinky. Vznikla tak tradiční pohádka České televize pro Vánoce (drahá, velkolepá a přitom prázdná), která těm starším tradičním nesahá ani po paty. Natočeno na hradě Stránov a Houska. Hudba: Jan Kolář ()
Celá ta štrapáce princezny se škaredým osudem vypadá dost naivně. Vtipnost postavy italského kavalíra spočívající výhradně na přehnaném přízvuku taky nic moc. Vzpomínáte si na francouzského žalářníka z Šíleně smutné princezny? Rozdíl v úrovni ztvárnění postavy dané kategorie je propastný. Ne, že by na italském staviteli bylo něco špatně - kromě přízvuku a stereotypizovaného zvýšeného zájmu o ženské pohlaví není na něm právě vůbec nic. Zato na králi je toho hodně. Nevím, co si mám myslet o králi, který se neožení, dokud nějaká holka nevyšije přesnou krajku (kdyby to byl nějaký starý dynastický zákon, prosím, ale tohle zavání hodně divnou úchylkou). O králi, který ani v největším horku nesundá kožich, v jehož království je např. jediný "hospodář" (doslova jako funkce!) a do jehož paláce, ano až do jeho komnat si jen tak nepozorovaně vejde delikventka, kterou právě honí celá jeho garda. Dále nevím, co si mám myslet o království, jehož královna a obě princezny obývají jedinou místnost, v níž spí, připravují si (samy) a konzumují jídlo a také zde na trůně dávají audience cizím vyslancům. Ano, království je zchudlé a zadlužené, ale to mi na vysvětlení tohoto stavu nestačí. Přes to všechno patří tato pohádka k těm lepším z nového tisíciletí, protože jejímu příběhu kostrbatost a všudypřítomná nedotaženost zpracování celkem neubližuje. Motiv škaredého osudu je sice lehce zmatený, ale přesto pro vyprávění nosný a Holub je v této roli epesní. Obě princezny budí po všech stránkách mimořádně silný estetický dojem, což platí i o kostýmech (všech postav), vkusných a jaksi autenticky krásných. Silná je ale především estetika torzovitě utvářených prostor a objektů, jako je princeznin "dětský bunkr", polorozpadlý starý kostel jako místo SPOILER sňatku KONEC SPOILERU a konec konců tomu odpovídá i to výše kritizované bydlení v jediné místnosti. Scénografie je vůbec silnou stránkou této pohádky, je ale škoda, že zmíněným způsobem nebyla pohádka scénicky zpracována koncepčněji, že jde jen o několik málo zajímavě řešených míst. ()
Posledních pár let si kladu pořád tu stejnou otázku? Proč kromě Trošky už nikdo netočí pohádky na nějakých pěkných a důstojných sídlech. Tady i v jiných pohádkách poslední doby by musel mít člověk fantazii jako mamut velkou, aby se ty zbořeniny, co jsou vydávány za královská sídla daly skousnout. Jednou budiž, ale to je teď posledních pár let pořád. já vím, že jde o peníze,ale i tak. Nápad s osudem dobrý, ale jinak marnost nad marnost Dialogy ubohé, chemie mezi stárnoucím králem a pradlenkou neviditelná. Nádherná Issová to nevytrhla a ani maestro to nedohnal, byť se snažil. za mne dvě a čtvrt, ať nežeru. ()
Galerie (10)
Zajímavosti (2)
- Filmovalo se na zámku Stránov a hradu Houska. Natáčelo se i v obci Dobřeň na Kokořínsku. (rakovnik)
- Architekt Guiseppe Composti (Pavel Kříž) má na sobě na začátku pohádky stejné šaty jako princ Riccardo (Michal Dlouhý) z pohádky O princezně z Rimini (1999). (ČSFD)
Reklama