Scénář:
Jošitoši AbeKamera:
Jutaka NagaušiHudba:
Kó ÓtaniHrají:
Džunko Noda, Fumiko Orikasa, Tamio Óki, Aja Hisakawa, Akiko Jadžima, Tomoe Hanba, Miju Macuki, Kumiko Higa, Jasuhiro Fudžiwara, Hadžime Iidžima, Ken Takeuči (více)Epizody(13)
-
Maju — Sora o Očiru Jume — Old Home (E01)
-
Mači to Kabe — Toga — Haibane Renmei (E02)
-
Džiin — Waši — Pancakes (E03)
-
Gomi no Hi — Tokeitó — Kabe o Koeru Tori (E04)
-
Tošokan — Haikōdžó — Sekai no Hadžimari (E05)
-
Nacu no Owari — Ame — Sóšicu (E06)
-
Kizuato — Jamai — Fuju no Tórai (E07)
-
Tori (E08)
-
Ido — Saisei — Nazokake (E09)
-
Kuramori — Haikódžó no Haibane Tači — Rakka no Šigoto (E10)
-
Becuri — Kokoro no Jami — Kakegae no Nai Mono (E11)
-
Suzu no Mi — Sugikoši no Macuri — Júwa (E12)
-
Reki no Sekai — Inori — Šúšó (E13)
Obsahy(1)
V dlouho zapomenutém městě spolu žijí lidé a Haibane, bytosti podobné andělům neznámého původu. Rakka, poté, co se probudí ze zvláštního snu a vyškrábe se z obrovského kokonu, stane se nejnovější Haibane. Nemaje vzpomínky na svůj předchozí život, snaží se Rakka přizpůsobit novému okolí. Pálivé otázky však v koutku mysli zůstávají. Kdo jsou Haibane a jaký je jejich smysl? Co leží za obrovskou, zakázanou městskou hradbou? A tak Rakka začíná tesknou cestu svým sebeobjevováním a zvědavostí. (Idaho)
(více)Recenze (60)
Seriál, který mě po několik večerů spolehlivě uspával - což v podstatě není myšleno jako výtka. Jde o zajímavé dílko, které si přívlastek "fantasy" získá vlastně jen tím, že se v něm vyskytují andělé. Příběh vlastně fantasy vůbec není, vypráví nám hlavně o tom, jak tito andělé žijí, ukazuje nám krásné obrázky z jejich světa a filozofuje o smyslu života. Obrázky jsou to opravdu krásné a hezky se na ně dívá, nikdy jsem neviděla lyričtěji působící dílko. Nicméně právě proto, že je tu všechno tak poklydné a lyrické a v podstatě se po celých 13 dílů nic "pořádného" neděje (výjimkou je snad jen díl se studní), jde o dokonalou ukolébavku a přeci jen celé poetice a smyslu obsahu jsem úplně na chuť nepřišla. Asi by neškodilo z mého pohledu u některých věcí alespoň naznačit, co měly znamenat a nenechávat úplně všechno na divákově fantazii... ()
Šedokřídlí mě naprosto uchvátili od samého počátku, od první scény. Nejprve především zásluhou zpracování, tedy excelentní hudbou a nádhernou kresbou (tu řadím mezi animovanými díly na jedno z prvních míst). O chlup později mě okouzlilo zajímavé prostředí, atmosféra, sympatické postavy a každodenní práce šedokřídlých, které jsou představeny v prvních pěti, především seznamovacích dílech. Od přelomu šestého a sedmého dílu se pak rozehraje osobní příběh o hledání místa šedokřídlé na zemi a o odpuštění. Ten je výborně podaný, dosti emotivní a má fantasticky strhující a působivý závěr. Haibane by bezpochyby patřili do mé Top 3 veškerých filmových děl. 10/10 ()
Nádherně animovaná, lehce poetická, a lehce nudná pohádka o kouzelně roztomilých šedokřídlých a jejich všedním životě, takový je Haibene renmei od samého počátku. První polovinu jsem se díval s lehkým zájmem, ale nedokázal jsem se přinutit k emocionálnímu ponoření se mezi fantaskní postavičky... jen racionálně jsem tušil, resp. doufal v lehkými náznaky uvozené ponoření se do větší hloubky... nahrazení roztomilé zábavnosti temnější melancholií... a dočkal jsem se, byť jen velmi pozvolna. Až čekání na vlak, v tichu a osamění, mě konečně uneslo tam kam dokáže jen opravdové umělecké dílo - až na dno mé duše. 9/10 ()
Achich ouvej. Dobře. Budu si hrát na kacíře, ale nemůžu si pomoci. Musím otevřeně přiznat, že mám problém identifikovat chybu. On ten most mezi dokonalostí a průměrným zážitkem je tu opravdu tenký: Pochopení a přijmutí not, které vám seriál nabízí. První se dostavilo, druhé nikoliv. Jeden komentář to tu vystihl pro mě naprosto přesně: Čekal jsem, čekal, až zazvonil konec a zbylo mnoho otázek, které byly až protivně nezodpovězené. Drobný koloběh ze života Haibane o tom, jak přichází a poté odchází, mi jednoduše nestačil a už vůbec tězko v něm nacházet jakýkoliv druh naplnění, když život Haibane nakonec nikterak zvláštní není. Přišlo mi to jako krásně napsaná báseň, jejíž hloubka nedosahuje oné formě a neříká nám vůbec nic nového. Naivita, nekonečná dobrosrdčenost, nízká konfliktnost, i to filozofování by mohlo být hlubší a hledání pravdy a samé podstaty bytí zapálenější či mravokárnější. Postava Rakky mi vůbec nesedla, Reki mi byla mnohem bližší a její příběh mě zaujal a konec jí vzdal moc hezké díky. To vše podtrženo magickou kresbou a nádhernou hudbou. Jenže ta absence vnitřku hrozně moc mrzí a proto to pro mě znamenalo pouze mírně nadprůměrný zážitek. ()
Haibane renmei je silné v okamžicích, kdy brnká na vážnou strunu, ale jeho slabostí jsou pasáže, ve kterých pozorujeme poklidný život obyvatel Starého domova a přilehlého městečka. Mezi ty se řadí hlavně úvodní díly, které mají za úkol seznámit nás se světem ve kterém žijou Šedokřídlí a samozřejmě nám mají dát poklady pro poznání jednotlivých postav. Bohužel většina jich je v seriálu jen do počtu, jsou zbytečně představeny v samostatném dílu, ačkoliv už dále v seriálu nemají téměř žádnou roli. Tohle seznamování je bohužel poněkud zdlouhavé a monotónní, navíc ty méně důležité postavy nejsou vůbec zajímavé (nejméně asi Nemu), vztahy mezi nimi taky ve většině případech leží pouze na principu "buďme na sebe milí", ale opravdové pouto je snad jen mezi Reki a Rakkou. ()
Galerie (238)
Photo © Radix
![Haibane renmei - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/336/164336692_283620.jpg)
Reklama