Režie:
Miroslav CikánKamera:
Jan StallichHudba:
Miloš SmatekHrají:
Hugo Haas, Marie Glázrová, Ladislav Boháč, Vlasta Hrubá, František Kreuzmann st., Milada Smolíková, Jan W. Speerger, František Roland, Ella Nollová (více)Obsahy(1)
Uhlazené vyprávění, odpovídající požadavkům lehké komedie, rozvíjí úsměvný a optimistický příběh "jednorukého" žebráka Dostála, který si svým znamenitým žebravým uměním vydělal tolik, aby si mohl koupit pěkný dům, stát se váženým panem domácím a ještě zachránit od bídy zchudlého advokáta Neprosila, který mu, když na tom byl ještě dobře, pravidelně přispíval. Také ho chtěl dát dohromady se svou hezkou svěřenkou Zorkou, pro kterou by prý byl ideálním manželem, to už však mladí dokázali sami a bez jeho neohrabané pomoci, nebo spíše navzdory jeho poněkud neúčinné pomoci... Film byl uveden na VI. MFF v Benátkách v roce 1938. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Docela povedená komedie z těsně předmnichovského období, která mimo jiné sluje zábavnou scénkou, v níž se dva uliční protivníci vzájemně častují nadávkami "bolšáne" a "fašoune". Ne zas tak úplně typický Haas, který zde není v roli obvyklého roztržitého muže, který si neví rady se ženami, naopak jeho postava je protřelý zbohatlík vydávající se za žebráka. Mimochodem v poměru k lehkému žánru je zajímavé, že zde dojde i k naznačení toho, že existuje něco jako předmanželský sex. ()
Tato komedie stojí za shlédnutí díky excelentnímu výkonu Hugo Haase, představiteli hlavní role žebráka Josefa Dostála. Je to soucit vzbuzující žebrák i majitel činžáku a akcií, chlap s dobrým srdcem, ale také morous s despotickým sklonem. Život glosuje s nezaměnitelnou směsicí prostoty, moudrosti, ironie a cynismu, kterou trefně komentuje stav společnosti. Haas se opět proměňuje v živel, který burácí, pobíhá kolem všeho a všech, straší, běsní, rozdává, chlácholí, bublá, brebentí, vzteká se a zároveň i prožívá radost. Z dalších rolí: Dostálova dobře stavěná schovanka Zorka Náhlíková (Marie Glázrová), zkrachovalý idealistický právník Václav Neprosil (Ladislav Boháč), vášnivý pěstitel květin Alois Řeřicha (František Kreuzmann st.), osamělá vdova Slabá (Milada Smolíková) a zvědavá a poslušná domovnice (Ella Nollová). Samotná zápletka filmu není ničím zvláštní, všechno stojí na Haasovi. Na drzosti, cynické ironii, osobitých hláškách, ale třeba také hrátkách se jmény hlavních postav. On bude tak dlouho poctivej, až mu na to přijdou. Žebrat se v konzumní společnosti musí, ale poctivě, s noblesou, s dobrým úmyslem a s usilovnou zarputilostí. Nejvíce se totiž vydělává na chudácích. ()
„Jak mně můžeš říkat maminko, na mou duši?! Di pryč, tos zbodala, ještě mně zkazíš obchod, di pryč! Bez talentu…žádnej dorost po nás nezůstane.“ Pan Dostál se věnuje žebráctví dlouho. Jenže už to není jako dřív, tedy za Rakouska-Uherska. Lidé už tolik nepřispívají, někteří kolegové jsou vysloveně neschopní a dělají mu akorát tak ostudu, to aby s tím na stará kolena snad raději sekl. Teď jen nějak investovat těžce nažebrané úspory a provdat anektovanou, topinkami provoněnou schovanku…Haas nejenže skoro nejde poznat, ale zároveň je k popukání. Ty jeho drobné, nenápadné komentáře a gesta jsou často ještě zábavnější než plnohodnotné promluvy. Sice je na vše prakticky sám, když má za jediného nahrávače palmy ničícího a peníze žádajícího doktora (toporný Boháč), ale Haas to zvládá a film táhne až k slušným 4* (a to i přes menší natahování v podobě všelijakých nedorozumění a spíš překážející romantiku). „No a nemyslíte, že advokáti jsou právě od toho, aby ten zákon obešli? Tedy, v mezích zákona, myslím.“ ()
I tenhle film si H. Haas vybral zřejmě skrz svůj sociální zájem o člověka, protože musel kolem sebe i v té době vidět hodně lidí podobných hlavní postavě. Protože nebylo tehdy v českém filmu žádoucí, zaobírat se vážnými tématy o člověku, měl především ambici pobavit diváky, tak se vše i tragické, převádělo do humorné roviny. I tenhle film je až příliš jednostrunný, záměrně postrádá povahokresbu hlavní postavy, a snaží se především navodit v divákovi příjemné pocity o optimismu postiženého člověka.***(21.10.2010) ()
Stejné téma zvolil Hugo Hass v Americe ve filmu Jednou nohou v pekle. Film je prošpikovaný infantilními vtípky, které ovšem v podaní Hasse nepůsobí lacině, naopak fimu dodávají potřebnou lehkost a úsměvnost. Jako většina provorepublikových filmů je příběh velice jednoduchý, používají se běžná filmová klišé (chodoba, bohatství, milostný příběh ...) ()
Galerie (9)
Zajímavosti (6)
- Film nebyl cenzurou přímo zakázán, ale bylo úředně doporučeno, aby nebyl zařazen do distribuce. (filip.novak)
- Natáčanie filmu prebiehalo v Prahe. (dyfur)
Reklama