Režie:
Béla TarrScénář:
Béla TarrKamera:
Ferenc PapHrají:
László Horváth, Irén Szajki, Gábor Kun, Gábor Kun ifj., Gáborné Kún, Jánosné Szekeres, József Korn, Irén Rácz, Jánosné Oláh, Krisztina Horváth, Adrienne KádárObsahy(1)
Debut maďarského režiséra Bélu Tarra, ktorý nakrútil už ako 22-ročný. Zaoberá sa v ňom bytovou krízou v Budapešti v 70-tych rokoch 20. storočia. Tarr dôsledným dokumentarizujúcim režijným štýlom aranžuje autentické životné situácie a rozhovory a zachytáva tak existenčné a existenciálne krízy mladých ľudí žijúcich v nepriaznivých pomeroch maďarského socializmu. Zobrazuje dopad na rodinné, milostné a medziľudské vzťahy, poznamenané klaustrofóbiou. Kvôli rozsiahlym búracím prácam bolo v týchto rokoch v Budapešti množstvo domov zbúraných a ich obyvatelia boli prinútení k vysťahovaniu. Niektorí z nich našli nový domov u príbuzných, kde žili v extrémne stiesnených podmienkach. Tarr pristupuje k tomuto sociologickému fenoménu prostredníctvom exemplárneho príkladu mladého páru s chorľavou dcérkou, ktorý prežíva vážnu manželskú krízu pre nedostatok priestoru, obmedzovanie a osočovanie zo strany svokrovcov . (oficiální text distributora)
(více)Recenze (23)
Celovečerní debut opěvovaného maďarského tvůrce Bély Tarra mě poměrně překvapil. Tarr ve své filmové prvotině zvolil abnormální, přesto přímočarou i autentickou formu, v níž až dokumentaristicky zachycuje uspěchanost tehdejší doby a společně s výrazným akcentem bytové krize jež postihla východní blok Evropy za socialismu. Touto kombinací posléze vzniká velice chaoticky nekomfortní, přesto ojediněle naturalistický zážitek.... 8 paneláků z 10 ()
Nepoznám asi nikoho kto sa dokáže vo svojich filmoch prezentovať tak autenticky a reálne, ako Béla Tarr. Existenciálne problémy, starosti, hádky, ktorými sa neustále boria Tarrovi hrdinovia idú totálne pod kožu a spôsob, akým ich režisér podsúva divákovi dáva štipľavo pocítiť, že nesleduje film, ale len akési voyeuristické zábery utajenej kamery, o ktorej žiadny z protagonistov ani len netušil. Nemám slov. Veľmi silný počin, ktorý v človeku vyvolá tisíce otázok. Vivat socializmus. ()
Sonda do života jedné z mnoha rodin v socialistickém Maďarsku (ale ani u nás nebyla situace jiná). Díky nedostatku bytů jsou mladí manželé nuceni žít ve společné domácnosti s rodiči. Převážná část filmu se odehrává ve stísněných prostorách jednoho pokoje. U velkého rodinného stolu jsou na denním pořádku slovní přestřelky mezi mladou ženou Irén a jejím sobeckým a bezohledným tchánem. Výčitky, poučování, urážky. Nerozhodný a slabošský manžel se nedokáže za svou ženu postavit a vztah mladých lidí je díky vzniklé situaci před rozpadnutím. Bezútěšná, tíživá podívaná. ()
Rodinný kozub pokladám za ideálnu vstupenku do dielne maďarského filmového virtuóza. Štruktúrou, nie nepodobnou snímkam československej novej vlny (využívanie formálnych postupov dokumentárneho filmu, sprvu zdanlivo vyprázdnené rozprávanie, observačný modus, neherci atď.) sa výrazne líši od Tarrovej neskoršej tvorby. Záľubu v dlhých záberoch nahrádzajú dlhé sekvencie rozhovorov a všedného života, zaznamenávané na ručnú kameru. Ústredné postavy - členov budapeštianskej rodiny - sužuje nedostatok priestoru, sociálna neistota a vzrastajúca nedôvera. Symbolická metafora kozubu je aranžovaná ako postupné chladnutie vzťahov pod jednou strechou, ktorého príčina pochádza z vonkajšieho sveta (o ktorom informuje predovšetkým televízia), ale je rozdúchavaná zvnútra hlavou rodiny - starým otcom. Jeho paradoxná požiadavka - mladý pár s dcérkou sa má čo najrýchlejšie odsťahovať, ale bez jeho finančnej pomoci - v sebe koncentruje bezvýchodnosť celej situácie, ktorá je z viacerých hľadísk aktuálnou i dnes. 85% O niečo štrukturovanejší krátky text tu. [Challenge Tour 2015: 30 dní so svetovou kinematografiou] ()
Strhující svědectví o životě v reálném socialismu, které by mělo být povinně promítáno už na základní škole v občanské výchově a také především těm, kterým se tak stýská po minulém režimu! Béla Tarr přibližuje na modelové rodině problémy s bytovou situací Maďarska sedmdesátých let, které ale svými důsledky, společenským ovzduším, mezilidskými vztahy atd. lze přenést do libovolné části Evropy na východ od Berlína. Zoufalá žena (Irén) je nucena žít se slabošským manželem a dcerkou v malém bytě spolu s dalšími členy domácnosti včetně pokryteckého tchána, vykazujícího zřetelné rysy vykořisťovatelského charakteru, který svou snachu nenávidí a nejraději by ji ze svého života vypudil. Zoufalost mladé ženy je umocněna aroganci státní moci, která v osobě úředníka, přidělujícího byty, odmítá akceptovat její tíživou životní situaci a problém jakkoli řešit. Namísto toho je podporován klientelismus a rozbujelá korupce, všude vládne nepořádek, jehož výsledkem je spousta volných bytů, na které zoufalí lidé jako Irén bezvýsledně čekají. Syrový, klaustrofobní a autenticitou prosycený snímek s dokumentární výpovědní hodnotou přímo vybízí člověka k zamyšlení nejen o "výhodách" totality Komunistické strany, ale i o rodinných vztazích, které mají k idylce pořádně daleko. Béla Tarr v tomto debutu ukázal, co v něm je... ()
Galerie (25)
Photo © Balázs Béla Stúdió
![Rodinné ohniště - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/697/159697350_a7a88c.jpg)
Reklama