Režie:
Ulu GrosbardScénář:
Stephen SchiffKamera:
Stephen GoldblattHudba:
Elmer BernsteinHrají:
Michelle Pfeiffer, Treat Williams, Whoopi Goldberg, Jonathan Jackson, Scott W. Mckinlay, Ryan Merriman, Brenda Strong, Alexa PenaVega, Tony Musante (více)VOD (1)
Obsahy(1)
V roce 1988 měla Beth Cappadora všechno, co si žena může od života přát. Práci úspěšné fotografky, která ji bavila, hezký dům, spokojené manželství s restauratérem Patem a tři děti – nerudného sedmiletého Vincenta, rozesmátého tříletého Bena a malinkou Kerry. Jenže pak se s dětmi vydá do Chicaga na sraz střední školy, a když je na okamžik nechá v přeplněné hotelové hale, aby se mohla zapsat, Ben zmizí. Policie se pustí do rozsáhlého pátrání, zapojí se televize a tisk, veškeré snahy jsou však marné. Po chlapci se nenajde ani stopa. Beth se nedokáže se ztrátou smířit a po návratu domů se zhroutí a propadne do hluboké deprese. Trvá devět let, než se rodina z tragické ztráty alespoň trochu vzpamatuje. Beth s rodinou opustí Madison ve Wisconsinu a přestěhuje se do Chicaga. Pat se chystá s otcem otevřít restauraci, Beth znovu začne pracovat. Když už se zdá, že se dokázala se ztrátou vyrovnat, zazvoní u dveří kluk ze sousedství a nabídne se, že poseká trávník. Představí se jako Sam, šokovaná Beth je však přesvědčena, že vidí ztraceného Bena. (TV Nova)
(více)Recenze (62)
"Mateřské psychologické drama" mi nic neříká a tenhle ve všech směrech průměrný film už vůbec ne. 5/10 ()
Kdyby aspoň ten konec byl jinej.. ()
takýchto filmov je kopec sentimentálne o matke ktorá je na dne potom sa nejako pozviecha a nakoniec nájde stratené dieťa. Priemerný príbeh, priemerné spracovanie, priemerný film ()
Tohle drama na mne nijak emotivně nezapůsobilo, což nebyl problém herecký, ale režijní. Jedním okem... ()
Nejsem sice fanouškem těhle filmů, ale musím přiznat, že tenhle mě občas dostával. Po čase mě to nutilo uvažovat nad tím, co asi jednotlivé postavy cítí a jak bych se zachoval já. I když nutno si přiznat - občas to bylo "dělání z komára velblouda" (např. proč by se prostě oba "rodiče" nemohli dohodnout a kluk by byl střídavě tu a tam, jako je to u normálních rozvedenených lidí). Rozhodně už bych to ale podruhé vidět nemusel. Bohužel nechybí tradiční americký patos a snaha vydojit nějakou tu slzu za každou cenu. ()
* rodina, vzťahy * ()
ačkoliv tento film jsem viděla už několikrát, přesto se k němu ráda vracím, příjemný děj, nebo spíše tragédie při ztrátě syna a znovu nalezení, psychologický rozbor rodiny, kdy se pomalu u této tragédie vzpamátovávají, ale nejvíc trpí nejstaršé syn, kdy cítí velkou vinu, což jsem nepochopila jeho matku, místo toho, aby mu byli oporou kašlali na něho. a zaobírali se sami sebou a jejich druhým synem, ztratil se, ale copak může někdo obvinovat druhého člověka? taková hloupost, Vždy za to může jen jeden člověk, ale nikdo více. Pfeiffer byla celkem dobrá, zahrála to dobře, i když ty emoce jsem ji moc nevěřila. ()
Moja srdcová záležitosť. Michelle Pfeiffer tu hrá brilantne. Silný príbeh, a na záver kvalitné herecké výkony aj mladších hercov. Proste paráda. ()
Chápu všechny výčitky některých recenzentů, ale pro mě osobně se jedná o silný zážitek, podkreslený úžasnou hudbou, která dělá 70% emocí, film se skvělými herci, jednoduchým, ale bolavým příběhem, melancholickou atmosférou a nekonfliktním pojetím. Na mě to funguje, protože tvůrce, který má cit pro tyhle typy filmů neskutečně obdivuji. ()
Ztraceni v moři je docela drsné drama rodiny, která už ani snad nedoufá, že by se jí mohl vrátit před mnoha lety ztracený malý syn. Matka zhrzená celou touto špatnou situací se s tím jen těžko vyrovnává a když už se po letech smiřuje s tím, že syna už asi nikdy neuvidí, tak se ten spratek objeví...... Následuje boj o city dítěte, které několik let vychovává jiná rodina, která se ho samozřejmě nechce jen tak lehce vzdát. Vše dopadne nakonec dobře a jestli nechcípli, žijou šťastným a pohodovým životem dodnes. Prostě průměr. ()
Dobré herecké vykony - Whoopi Goldberg a Michelle Pfeiffer a zajímavá myšlenka tento film zachraňují. Řešení tohoto problému není lehké ve skutečnosti a tak uzavřít tento příběh ve filmu není jednoduché.. ()
Pěkný dojemný závěr, ale celá první půlka se zmizením a jeho následky byla hrozně utahaná a nudila. Sympatický ztracený kluk zachraňoval co se dalo...ale k jeho rodině jsem si žádný vztah nenašel, a to je problém, když s nimi máte soucítit. Námět je hrozně zajímavý a nabízí spoustu psychologie, ta se ale koná jen v náznacích. ()
Námět byl podle mne velmi dobrý nápad ,ale zpracovaní velmi zaostavá ,takže kvůli tomu je to jen průměrný snímek. ()
Na nedeľné doobedie to bolo celkom fajn, dokonca som si upravil vankúš v posteli aby som slepšie videl a sústredil sa :) Ale nie, celkom dobrý film, dobré obsadenie, ale prospela by kratšia stopáž o 10 až 20 minút. A este by bolo super keby tam nehrala Whoopi Goldberg. Ona je totiz velmi zla herecka. ()
Nejhorší můra všech matek- ztratit dítě. Michelle hraje skvěle a přesvědčivě, tak samo jako J.Jackson, který žije s vinou. Jinak trošku vleklý a depresivní film. ()
Film, který člověka donutí přemýšlet, co je vlastně pro toho syna nejlepší.. Místy plytké, místy napínavé, místy rodinný.. ()
Je to můj spratek nebo to není můj spratek, když jsem ho ve třech letech ztratil a po dalších devíti se objeví vychováván milujícím náhradním otcem??? No já nevím, ale ať počítám jak počítám, devět je víc než tři a spratek si ze tří let stejně nic nepamatuje a pořádná výchova začla až později. Michelle Pfeiffer byla skvělá, ale nějak ji nedocházelo, že už to vlastně není její syn. ()
Smutné drama, které jsem viděla už několikrát. Vždycky se na konci musím pozastavit nad tím, co by bylo pro ztraceného syna vlastně nejlepší. Jestli se vrátit zpět ke své skutečné rodině, nebo zůstat u svého nepravého otce, který je pro něho ale tou jedinou rodinou. Je to dost složitá situace. Přikláním se k názoru uživatele Odpadlik, že střídavá péče by mohla být tím správným řešením. Mám ráda filmy s Michelle Pfeiffer a v tomto dramatu opět podává kvalitní výkon. Film hodnotím nadprůměrně. ()
/80%/ ()
Tak si tak povídám se ženou o filmu, který jsem viděl jako malý a i přesto, že si ho téměř nepamatuji tak ve mě zůstal doteď. Ženě to přišlo ohromně zajímavé a tak začalo pátrání. I přesto, že jediným vodítkem pro mě bylo téma ztraceného syna, jsem snímek našel poměrně rychle. Bože jak je dnešní svět jednoduchý. Ale něco jiného je koukat se na film jako dítě, kdy podobnou kvalitu má většina snímků a dnes kdy už jsme mnohem dál. Ještě větší rozdíl je na film koukat jako bezstarostné dítě a jako otec tří dětí. Příběh je to neuvěřitelně komplikovaný, ale ne tím, že by ho zkomplikovali tvůrci, ale faktem, že tento případ zkrátka nemá správné řešení, proto po něm zůstává ohromná prázdnota. Jako táta jsem se do něj ohromně vcítil a není to nic příjemného, avšak i přes silný příběh mi zpracování nepřišlo lepší než na tři hvězdičky. Herci nijak nevyčnívali, ke konci snímku se zcela zapomnělo na nejmladšího člena rodiny a ani emoce nebyli natolik vyčerpány, že by jste měsíc po shlédnutí nemysleli na nic jiného. Což je podle mého úsudku škoda i když možná bych pak měsíc nebyl schopný pořádně fungovat, takže vlastně proč ne. ()
Reklama