Režie:
Jean-Jacques AnnaudScénář:
Gérard BrachKamera:
Philippe RousselotHudba:
Philippe SardeObsahy(1)
Britská Columbie, 1885. Na velkou medvědici při vybírání medu z hnízda horských včel spadne velký kámen a zabije ji. Její mládě tak musí samo začít objevovat život. Když medvídě potká postřeleného medvědího samce, uzavřou po počáteční antipatii přátelství. Jenže lovci se nechtějí vzdát a sledují stopy už dvou medvědů. (oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (539)
Aj napriek všetkým nesporným kladom tohto krásneho filmu si stále myslím, že filmy o roztomilých zvieratkách by mali byť buď animované, alebo krátkometrážne dokumentárne. Počas prvej hodiny som sa aj napriek niekoľkým geniálnym scénam trochu nudil. Nie je jednoduché natčať film, kde režisér musí režírovať medveďov a nútiť ich do akcie, ktorú si vyžaduje scenár. Ale napriek tomu nie je až taká veľká zábava tieto scény sledovať. Medveďa vyzdvihuje jeho až metafyzické posolstvo a zmierlivý záver, vďaka ktorým ho nikto nemôže považovať za čo i len priemerný film. Premisa je rozprávková: Ľudia sú zlí, musia počas filmu prezrieť, ryby, jelene a kone sa neriešia, pretože im medvede buď ubližujú, alebo ich priamo jedia, mačkovité šelmy a psy sú zlé, pretože napádajú medvede. Nie je to našťastie príliš okaté a udržať rovnováhu medzi rozprávkovosťou a realitou bolo pre Annauda prvoradé. Macko je ale zlatý, tak buďme všetci radi, že sme film videli. ()
Jenom jméno režiséra mě přimělo si Medvědy pustit neb filmy se zvířaty většinou protrpím s balíčkem kapesníků, a proto se jim vyhýbám. Ovšem všude musí být výjimka, v tomhle případě trpím i brečím ráda. Scéna, kdy si prcek myslí, že je drsňák - ten největší - a zažene tu "veeeelikou kočku" patří k nezapomenutelným. ()
V specifickém žánru filmů o zvířatech s velmi častou snahou o jejich násilnou antropomorfizaci zplošťující a znevěrohodňující jak látku, tak téma, se čas od času objeví pozoruhodné výjimky. V Annaudově případu lze podle mého názoru mluvit o až (prae) ekologickém filmu, který na první pohled hladovou, nenasytnou šelmu, schopnou zhltnout vše, co se nachází v jejím dosahu, představuje jako bytost schopnou nadhledu a přesahu, tedy vlastností považovaných za lidské unikátní specifikum. Film přitom neulpívá na povrchu a vazba obou medvědů k lovcům, kteří usilují o jejich životy a kožešiny, přerůstá do všelidského symbolu vztahu člověka a živé přírody, z níž se současně i vymanil, i vlastně k ní ještě více připoutal. Dialog, který není dialogem, i jeho takřka pacifistické vyústění, rámované labužnickou kamerou, která si vychutnává krásu severoemerické přírody (nejspíše Skalistých hor), dotváří film-symfonii, v níž se vynikající herecké výkony jak medvědích, tak lidských herců vzájemně proplétají do nadčasové syntézy poučené idyly, která se vědomě nechce vyvázat ze světa, který ji obklopuje. MEDVĚDI jsou dílem, které opakovaně upoutává naši pozornost závažností hloubky i míry přesahu poselství, které přinášejí svým divákům. . ()
O dekádu před tím, než Lars von Trier valchoval diváky svou vrcholnou trilogií Zlatého srdce, ukazoval Annaud všem emocionálně devastační sílu filmového média. Jen nešel cestou gimmicku co největší čistoty a bezprostřednosti s ručními kamerami a minimem postprodukce, ale naopak pracoval s plným arzenálem dobově dostupných výrazových prostředků. Při tom díky premise příběhu o medvědech a ambici ji realizovat s minimem dialogů a v hlavních rolích s reálnými zvířaty, a tedy i s maximem prostoru ve vyprávění pro ně, není jeho film v principu o nic méně konceptuální než Trierovy okázale provokativní experimenty. Pro mnohé z mé generace byli právě "Medvědi" nezapomenutelným, až iniciačním zážitkem ve smyslu prvního setkání s precizním citovým vyděračstvím, které lze stejnou měrou nesnášet i obdivovat. Annaud mistrovsky balancuje sentimentalitu a syrovost, hyperrealitu a naturalismus. Současně v naplnění svého konceptu prokazuje, že film nepotřebuje (skoro) žádná slova, aby diváky protáhl celým spektrem emocí. Přičemž stejně jako později u Triera, už zde vidíme nelítostnou podstatu režisérského diktátu, když své postavy situuje do vyhrocených situací a nechá je v nich co nejdéle topit, aby diváky totálně vyždímal, ale při tom se nedostal za hranu kýženého účinku. I po letech, a to navíc dokonce jen v segmentech, stále stejně působivé a s poučeným pohledem ještě více úchvatné. Znovu se zase odvážím až za další řádku let, nejen proto, že "Medvědi" jsou jedním z filmů, které se opravdu nesmazatelně zapíší do paměti. ()
Pro milovníky přírody je tenhle film nutnost. Už jen díky tomu prostředí hustých divokých lesů plných bystřin. Putování malého medvíděte je roztomilé i napínavé a potěší jak odrostlejší děti, tak i jejich dospělý doprovod. U těch menších bych trochu váhal, zejména na začátku se vám může stát, že prvních deset minut filmu propláčou. Ale to se může klidně stát i doprovodu .-) . Rozhodně stojí za vidění. * * * * ()
Galerie (32)
Zajímavosti (11)
- Autorem animovaných sekvencí je český tvůrce Břetislav Pojar. (contrastic)
- Film je natočen na motivy knihy Jamese Olivera Curwooda „Král šedých medvědů“, známé také pod názvem „Medvědi“. Tato kniha je inspirovaná skutečnými událostmi, které autor, coby mladý lovec, sám zažil. (Prochy38)
- Medvěd Bart snědl denně 6 kuřat a půl pytle kombinovaného žrádla. (M.B)
Reklama