Režie:
Jozef ZacharScénář:
Gizela MihálikováKamera:
Viktor Svoboda st.Hudba:
Svetozár StračinaHrají:
Eva Kristínová, Ľubomír Paulovič, Oldřich Navrátil, Jana Nagyová Pulm, Eva Večerová, Emília Došeková, Ladislav Lakomý, Terézia Hurbanová-Kronerová, Josef Karlík, Mária Grimeková, Václav Kotva (více)Obsahy(1)
Televízna adaptácia rovnomenného románu Zuzky Zgurišky. Obraz myjavských kopaničiarov v dvadsiatych rokoch 20. storočia. (oficiální text distributora)
Recenze (25)
Mám rád příběhy ze Slovácka a Slovenska, i ty, jsou na rodíl od Bičiaky, hrubější a tragičtější. Prototypem takového příběhu je pro mě Mrštíkovský "Rok na vsi" (Byčianka patří spíš do kategorie "Slovácko sa súdí"). Ale patří sem i vesnické příběhy z jižních Čech, především Holečkova epopej "Naši" a téměř "starozákonní knihy" Klostermanovy (především "V ráji šumavském" a "Ecce Homo"). Ano, Čechy, Morava a Slovensko jsou těmito příběhy propojeny těsněji, než byly kdy politickými smlouvami. ()
Humorný příběh z jedné slovenské vesničky z poloviny 20. století. Sympatické bylo i obsazení českých herců Oldřicha Navrátila, Josefa Karlíka, Ladislava Lakomého nebo Václava Kotvy, kteří mluvili slovenským jazykem a přitom to krásně sedělo. V dnešní době by to nynější čeští herci nedokázali a museli by být předabovaní slovenskými herci. Pěkná byla i hudba slovenského Zdeňka Lišky - Svetozára Stračiny. ()
Velmi sympatický snímek o nedočkavých ženiších, autoritativní puritánské gazdině a o celkovém soužití na slovenské dědině dvacátých let minulého století. Bez diskuze lze poznamenat, že Jozef Zachar tímto plně zastupuje svého jmenovce (jednoho ze specialistů na podobně laděné filmy) a i na začátku osmdesátých let nabízí divákovi naprosto věrohodný obraz slovenského venkovského folklóru v doprovodu krásných žen, jemného humoru i dráma a pestrého hereckého obsazení. ()
"Hepa sprostá, to si mala vtedy robit orácie, ket si sa za Štefanem za stodolu tahala!" Film z našich kopaničiarskych končín situovaný do 20. rokov minulého storočia, keď sa budoval železničný tunel pod Poľanou. Ústrednou hrdinkou je dominantná gazdiná Kristínová s nevidomým choťom a dvomi dospelými synmi Paulovičom a Navrátilom, ktorí sa aj musia aj chcú ženiť. "Ale ket sa dvaja rady majú, móže sa pritrafit, že aj poriadne diefča prestane byt opatrné..." Nastávajúce nevesty Nagyová a Večerová sú z odlišných majetkových pomerov a nechýba ani v tej dobe pohoršujúca predsvadobná samodruhosť, oboje veľmi kriticky hodnotené nastávajúcou svokrou, ktorá zostane na záver prekvapená. "Nemala sa dat! Každá djevka sa ubrány, ket sce!" Nie príliš dlhá a nie príliš náročná komédia z ľudového prostredia, dobre zahraná, nárečie vcelku zvládnuté (až na občasný jemný prízvuk českých hercov), krojovaná výprava tiež dobrá a s folklórnou hudbou sa to nepreháňa. "S tú smrtú mohly tatko též ečše dočkat!" Za tri a pol lalyje alebo hrebíčku. ()
Slnko, seno, pár faciek a jedna ukričaná pani, aj na Slovensku nechýbala takáto filmová tvorba. Klasikou sa nestala, pretože jej chýba niečo ako Kronerovo herectvo alebo britký humor autora predlohy. Hlavne, že všetko dobre dopadlo, keď už je nevesta v tom háklivom stave. –––– Mater ju priviedla jako jalovicu na jarmek. Chyba je len v tem, že tu jalovicu neni. Lebo je samodruhá. ()
Reklama