Režie:
Hans WeingartnerHudba:
Andreas WodraschkeHrají:
Daniel Brühl, Julia Jentsch, Stipe Erceg, Burghart Klaußner, Petra Zieser, Hanns Zischler, Knut Berger, Sylvia Haider, Claudio Caiolo, Claudia Jakobshagen (více)Obsahy(1)
Jana, Petera a Jule spojuje jejich vášeň touží změnit svět. Jan a Peter se stanou Učiteli, záhadnými aktivisty, kteří nenásilným způsobem upozorňují místní smetánku, že jejich dny hojnosti jsou sečteny. Komplikace nastanou, když se Jule zamiluje do obou Jana i Petera. Jedna akce se nezdaří a následuje únos. To se nemělo stát. Tři mladí idealisté se tváří v tvář střetávají s hodnotami silné, bohaté generace. Rakouský filmový tvůrce Hans Weingartner (Free Rainer, 2007) přišel s Občanskou výchovou, diváckým hitem spojujícím napětí, zábavu i společenskou kritiku. Při světové premiéře filmu na festivalu v Cannes v roce 2004 odměnili diváci tento film dlouhotrvajícími ovacemi vestoje. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (140)
Konečně jeden výborný německý film! Trochu napětí, uvolnění, napětí, skvělí mladí herci a krásná písnička, příjemné prostředí ... i čas pěkně utíká. ()
Takový německý film pro zachránce světů, pro ty, co chtějí odčinit vše, spravit, napravit, vyřešit, narovnat, zachránit (svět). Nikdo jiný než Němci by takovýto příběh nemohli dát do kupy, nikdo jiný tolik netrpí za hříchy světa a nepotřebuje zachránit celou galaxii. Občansky výchovné to příliš není, byť to má své kouzlo; hlavní hrdinové by měli raději bojovat za omezení progresivní daně a zavedení daně z bohatství (horních 1000), to by pak dávalo větší smysl. ()
Přestože hodnotím průměrně, zkouknutí je povinnost pro mladé Čechy, u kterých bůhvíproč neplatí pravidlo, že kdo do 30 let nebyl levičák, nemá srdce..... První půlka filmu - zmatení pomatenci v partě a dělají pitomosti, druhá půlka - zajímavé filosofické myšlenky a debaty na útěku před zákonem. ()
Ako veľmi sa tento film líši od drvivej väčšiny lacných, plytkých a desivo trápnych amerických brakov! Nenájdete v ňom hluché miesto. Skvelá hudba, pôsobivé herecké výkony, ale najmä mnoho myšlienok, ktoré vo vás zostanú dlho dlho po jeho skončení... ()
Trochu okatý, nicméně dost slušný film. Zvláštní, že i když ho natočil jiný režisér než Good Bye, Lenin, tak přesto mají hodně podobného. Občanská výchova u nás má jistý hendikep a to naprostý nedostatek levičáků mezi studenty, kteří by se s motivem filmu mohli blíž ztotožnit. Nicméně všude jinde pořád platí okřídlené Churchillovo: "Kdo není ve dvaceti levičák, nemá srdce, kdo je levičák ve čtyřiceti, nemá rozum" ...to je ostatně nepsaný podtitul Občanské výchovy. Možná škoda toho závěru. Bylo to vtipný happyend, ale trošku vypadnuvší z formy... ()
Při prvním pohledu na neznámé jméno režiséra, to ještě před stisknutím tlačítka play, jsem si pomyslel jakýpak pokus o německý pohled na svět to bude. I přesto mě západní kolegové nezklamali, ba naopak. Film dobře vystihuje chtíč, kterého má každý z nás trochu v sobě, chtíč napravovat svět a dělat ho lepším. Herecké výkony jsou velmi působivé. Námět se mi líbil snad ze všeho nejvíce - je totiž originální a přitom působivý. Finále překvapí nejednoho diváka a nakonec i uklidní. Tradiční happy end zajištěn a film tak podtrhuji s kladným hodnocením a čtyřmi hvězdičkami k tomu. ()
Ultra ľavicová propaganda, ako sa dá život v krajine, kde stačí nebyť lenivý, ukázať ako peklo. ()
Asi tím prošlo dost z nás - ve dvaceti spasitelský syndrom, ve třiceti potřeba "normálně" žít. Chápala jsem obě strany. Konec s Haleluja divný. Daniel Brühl je ale nejvíc! ()
Filmu by se dalo dost vytknout, jednak pomalejší rozjezd, jednak některé zbytečné scény, které film natáhly na dvě hodiny. A hlavně hromadu klišé, které film učinili nevěrohodným a těžko uvěřitelným. Přes to přese všechno je to zábavná jízda a ty diskuse mezi únosci a uneseným byly dokonalý. Opravdu musíme zákonitě přijít o ideály mládí, když začneme budovat kariéru? Za sebe říkám: Nasrat!!! Moje ideály jsou to, co mě definuje, a když je ztratím, už to nebudu já. Jistě, i ideály se mohou měnit a přizpůsobovat vývoji. Ale pokud je člověk ztratí úplně, ztratí sám sebe. A tohohle zjištění se někdy v šedesáti nechci dožít. "Jedes herz ist eine revolutionäre zelle" (Každé srdce je revoluční buňka). 80% ()
Neusnula jsem, aspoň že tak.. ()
Kolik předmětů člověk potřebuje k životu? Kde je míra jeho chamtivosti? Kdy nastane chvíle, že člověk přestane zcela myslet na ostatní? Co všechno se musí stát, aby začal vidět souvislosti a nebo také ne. Celkem dobře jsem se bavila. ()
Reklama