Režie:
Todd HaynesScénář:
Todd HaynesKamera:
Edward LachmanHudba:
Elmer BernsteinHrají:
Julianne Moore, Dennis Quaid, Dennis Haysbert, Patricia Clarkson, Viola Davis, James Rebhorn, Bette Henritze, Michael Gaston, Ryan Ward, Lindsay Andretta (více)Obsahy(1)
Whittakerovi jsou zdánlivě ideální rodina. Alespoň pro své okolí. Jsou klasickým obrazem ideálu padesátých let v Americe. Nic však nikdy není takové, jaké se zdá... Cathy je dokonalá žena v domácnosti, s perfektním životem, přesně taková, jaká by ideální žena v padesátých letech v Americe měla být. Je zdravá, má krásné děti, úspěšného manžela, sociální jistoty. Celý svět se jí však obrátí vzhůru nohama, když přistihne svého manžela s jiným mužem. Zmatená a zoufalá nachází útěchu v náruči afroamerického zahradníka Raymonda. Přes Frankovu sexuální orientaci a Cathyin vztah s Raymondem se pár snaží udržet manželství pohromadě. Oba dva to však změní jednou pro vždy. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (141)
Tahleta paní Whitakerová byla tak dokonalá, že se naprosto nedivím změně orientace pana Whitakera, možná byla jedinou možností, jak uniknout - její sladké "ano,drahý" by možná změnilo i svět, včetně nahlížení na rasová tabu její doby... Vážně, scénář mně přišel vyumělkovaný stejně, jako efektní ladění barev Cathyiných šatů, a rovněž tak neskutečný. ()
Mám za to, že Mooreová byla v době natáčení těhotná, což dík Haynesově vedení a kostýmům není na první pohled znát. Když jsem film v době premiéry viděla prvně, neznala jsem ženské filmy Douglase Sirka a tak jsem "Daleko do nebe" chápala hlavně jako výtvarně stylizované drama o netoleranci se skvělými hereckými výkony a schopnou režií. Dnes už vím, že Tod Haynes režiséru Sirkovi filmem vzdal hold, což jsem si plně uvědomila teprve nedávno při sledování melodramatu "All That Heaven Allows"(1955). Takže: vizuál a název dokonalé, celkově nedoceněné. ()
Stylem natočení jde o perfektně zvládnuté "retro". Zvolené barvy, kompozice, kostýmy - to prostě nemá chybu. Tvůrcům se podařilo přesně vystihnout melodrama alá 50. léta; to, co Iva Hejlíčková ve své recenzi v Cinemě trefně definuje jako "rekonstrukci filmové reality 50. let". Problémem však je, že do této chvíle vlastně nevím, jestli je to přednost nebo slabina tohoto filmu. Příběh nabízí netradiční zpracování, ale na mně je to šíleně málo. Shrnuto a podtrženo: Pokud máte rádi "retro", tak DALEKO DO NEBE zkuste... jináč zkuste jiný kus. Problematiku diskriminace (té na základě sexuální orientace či rasy) zpracovává kopa jiných filmů daleko zajímavějším způsobem. ()
Snad si ani nevybavím žádný jiný film, který by snahu o zachycení doby pojal tak dobře i v rámci technického ztvárnění. Že by pohyby kamery, její kompozice, střihové přechody i barevné technicolorové pojetí podrobil celku a tím vytvořil opravdu téměř dokonalé retro v nejpodstatnějším slova smyslu. A za to si Todd Haynes zaslouží můj obdiv. Julianne Moore se pro podobnou roli prostě narodila (Hodiny, Single man) a její ztvárnění role tak sedlo ke zmíněnému pojetí naprosto ideálně. Far from Heaven asi nebude vyhovovat úplně každému, má naléhavě pomalé tempo, ale pro mě je to přesně ten film, z kterého bych byl v nočním klubu na ČT 2 neuvěřitelně nadšený. 7/10 ()
Jediné s čím mohu s ostatními hodnotiteli souhlasit je, že se jedná o velmi stylový film (i když těch červených listů na stromech už chvílemi bylo až moc). Ale to je taky všechno. Jak píše Cinema já vlastně nevím přesně proč tenhle film vzniknul.... Po skončení jsem si položil otázku - a to je hergot všechno ?! Co tím básník chtěl říct ? Že byla v americe doba předsudků o "negrech" a o "buzících" ? To snad víme a byly o těch tématech natočeny desítky lepších filmů. Film měl evidentně obrovské ambice, ale nenaplnil je. Takže - pokud na konci cítím, že jsem byl okraden o čas (byť "hezkými" obrázky a místy výbornými hereckými výkony), nemůžu hodnotit naprůměrně. P.S.- a nominace za scénář je asi vtip .... ()
Galerie (31)
Zajímavosti (13)
- V komentáři k filmu Todd Haynes poznamenal, že ho ovlivnil film Rainera Wernera Fassbindera Strach jíst duše (1974). Oba filmy zobrazují pocity odcizení a trapnosti, které jsou zprostředkovány například tím, že se někdy na postavě zdrží o několik vteřin déle, než je divákovi příjemné, než přejde k další scéně. (classic)
- Modrá barva je ve filmu často použita jako symbol upadajícího manželství Franka (Dennis Quaid) a Cathy (Julianne Moore), například ve scéně, kdy Cathy obdrží telefonát od hartfordské policie ohledně Franka a jeho „potulování“, a později, když Frank a Cathy opouštějí ordinaci psychiatra po první návštěvě, aby se pokusili omezit Frankovy homosexuální sklony. Právě ve druhém z těchto okamžiků je použito jediné sprosté slovo v celém filmu, a to Frankem na adresu Cathy, což ještě více demonstruje chlad a hořkost, kterou vůči své ženě cítí, a dokonale to ladí s barevnou paletou, která je během této scény obklopuje. (classic)
- Julianne Moore bola počas natáčania filmu tehotná, čakala svoje druhé dieťa. (Fabrinka)
Reklama