Režie:
Vladimír DrhaScénář:
Vladimír DrhaKamera:
Václav MyslivecHrají:
Jiří Samek, Zdena Hadrbolcová, Drahomíra Hofmanová, Nataša Gollová, Květa Zavřelová, Libuše Kafková, Drahomíra Kočová, Lubomíra Sonková, Alena Vlčková, Pavel Zatloukal, František Řehák (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Rozvedený František se v restauraci, kam chodí na pravidelné večeře, seznámí se servírkou Zdenou. Oba dva pozdně středního věku, oba osamocení, oba toužící po porozumění a lásce. Ostych i obavy postupně překonávají a navazují milostný vztah. Začínají znovu. František však nečekaně umírá. S humorem i poetikou natočený příběh režiséra Vladimíra Drhy, který do role staré Františkovy tety - zubařky - obsadil Natašu Gollovou. Servírku Zdenu hraje Zdena Hadrbolcová. (Česká televize)
(více)Recenze (26)
Socialistická soft erotika - Zdena Hadrbolcová zcela bez závoje v kombinaci s restauračním pornem - hovězí na víně s dvojkou červeného 24.40 Kčs!!! ()
Výborná charakterizace hlavní postavy skrze architekturu scény a dutý zvuk velkých prázdných prostor. Syrový příběh dvou osamocených lidí, kterým jejich krátké setkání doslova změní život. ()
Dobře vystavěný příběh dvou osamělých již zralých lidí, kteří k sobě našli cestu a zdá se, že společné šťastné pouti životem již nic nezabrání . Bez přehnané romantiky typu červené knihovny. V hlavních rolích Z. Hadrbolcová (servírka v restauraci - odtud název) a J. Samek, drobnou úlohu jeho matky hraje N. Gollová. Scénář a režie: Vladimír Drha ()
Melancholické intermezzo dvou osamělých lidí, odehrávající se v reálných kulisách brněnských restaurací, je vskutku pěkným, civilním příběhem, který ale přes všechnu nepředstíranou autentičnost v mnohém zestaral (přestože lze tuto skromnou televizní inscenaci vnímat i jako cenný dokumentární materiál). Proti hereckým výkonům Zdeny Hadrbolcové a Jiřího Samka nelze cokoli namítat, což ovšem neplatí u Nataši Gollové v roli nahluchlé staré tety, která mluví nepříjemným, křaplavým hlasem... Žalostný pohled. ()
Už druhý film tohoto režiséra v řadě (tím prvním byly Dotyky), který mě odzbrojil pravdivostí postav. Chyby se najdou (pomalé tempo, díky kterému se to zdá delší než to je/ řvaní na tetu a její hlasitý křaplavý hlas/ ženský v práci, jejichž úlohu jsem vůbec nepochopil), ale ona civilnost je natolik osvěžující, že rád přihodím hvězdu navíc. A hned spěchám stáhnout další Drhův film. ()
Láska kvete v každém věku. Velmi civilně a uvěřitelně zahrané. Žádná romantická slaďárna, ale obyčejný příběh dvou postarších osamocených lidí (Zdenka Hadrbolcová a Jiří Samek), kteří k sobě náhodou najdou cestu a zalíbení. Rána na konec je nečekaná a hubu otevírající. Moc pěkně a lidsky natočeno, tak jak to umí Vladimír Drha. ()
Náhled do duší dvou osamělých lidí středního věku a do restaurací a náleven osmdesátých let. Život v osamění je smutný, a když konečně najdete zpřízněnou duši, přijde bohužel další rána. Putyky jsou hnusné, sevírky nepříjemné, ale veliká "Jiřinka", která unese v jedné ruce 6 půllitrů, je profík. Potěšila mě i stará nahluchlá dáma Nataši Gollové, která bere život i smrt s nadhledem. Tři a půl. ()
Hodně nudné drama. A upřímně, kdyby tam nehrála výtečná Zdena Hadrbolcová, tak buď usnu nebo přepnu jinam. 15% ()
Pěkný televizní film o dvou lidech co se najdou, jenže osud je poněkud jiného názoru. Velmi nečekaný a smutný konec. Skvělé herecké výkony. ()
Hlavni dejova osa s dialogy hlavnich postav je vytecna, hlavni diky Hadrbolcove. Vse okolo (kolegyne z prace, teta...) je zbytecne a misty i trochu trapne. ()
Setkání dvou lidí, kteří od života už moc nečekají, přeroste ve velkou radost, že ještě není vše prohrané. On za ní chodí do restaurace na svíčkovou tak dlouho, až ji užene. Jenže nikdy není tak dobře, aby nemohlo být hůř...80% ()
Ze života, snad jen zbytečné scény řvaní na hluchou tetičku....ten konec ufff ()
"Já nepláču". Tento film má dost smutný konec. Smutno mi ale bylo i z dost pomalého tempa některých scén filmu. Sledovat třeba dlouhé minuty Františkovu samotu v jeho bytě ozvláštněnou jen tím, jak opakovaně křičí do telefonu na svou starou tetu, no nevím... Trochu nuda. Smutný byl i pohled na starou Natašu Gollovou s nepřirozeně nakřáplým hlasem. A ty scény s hostinským, jak se dost neurvale chová k zákazníkům. Ať "žije" reálný socialismus :D Ve filmu je určitě i dost poměrně roztomilých či vysloveně vtipných momentů. Jde zejména o momenty spojené s namlouváním Zdeny s Františkem ("Třeba, že bysme šli do kina. - Nooo, nebo do biografu!") a následným krátkým údobím jejich společného štěstí ("Dej mi pusu. Já měla česnek, já kyselé rybičky"). Nebo třeba když František "filosofuje" se svými kolegyněmi v práci ("ženy mají mnohem větší bolesti než jsou ty, při nichž pláčou"). Co mě zde ale trochu vadilo byly někdy trošku nepřirozené střihy mezi jednotlivými scénami (třeba mezi scénou v restauraci a scénou u tety). Tři hvězdičky si však tento film rozhodně zaslouží. Když pro nic jiného tak proto, že ukazuje, že i když je život ve stáří občas hodně smutný, někdy může aspoň na chvilku zasvítit sluníčko. A pro takové chvíle stojí za to žít. ()
Na začátku mě úplně pohltila ta Františkova melancholická osamělost... Díkybohu za humor, který následoval. Humor dvou lidí, kteří se ani nehledali, přesto našli a dali dohromady. Jejich námluvy - to byla roztomilost sama... "Třeba, že bysme šli do kina. - Nooo, nebo do biografu!" A pak najednou konec. Zmizela radost, hravost i melancholie. Zůstal jen smutek... ()
Velmi civilni, a to mam rad. Libilo se mi to. A ten konec je fakt hustej...Hadrbolcova skvela a Samek taky fajn (celej ja). Co tam ale delala Gollova, to jsem nepochopil...to bylo smutny. P.S.: nevim proc, ale trosku mi to pripomnelo slavne Nadrazi pro dva. ()
"To víš, Pražskej výběr to není." Nesentimentální, skoro syrový, zároveň však velice lidský příběh z doby, kdy jídlo v restauraci stálo 24,20 Kčs, vypráví o tom, že ženy mají mnohem větší bolesti, než jsou ty při nichž pláčou, vznikl v brněnském studiu Československé televize, podle vlastního scénáře režisera Vladimíra Drhy a bohužel byl natočen na velmi nekvalitní materiál, tolik typický pro televizní studio Brno. ()
Paráda ! Jeden z najlepších TV filmov polovice 80. rokov. ()
Mám za to, že je nějaký předpis, kolik procent času musí vysílat státní rozvid z regionálních studií. Asi proto jsou noci brněnské. Nahrávám si ty inscenace a jsou často výborné, třeba jako tahle. Zdůrazněně civilní a přitom vřelé pojetí, originální náměty, nepředvídatelné záplatky. A většinou výborní herci, kteří nejsou tolik okoukaní. ()
Realistický portrét v nepřikrášleném prostředí normalizačního reálného socialismu. Oba herci velmi dobří. ()
Neučesaný, citlivě pojatý příběh o setkání dvou outsiderů. ()
Reklama