Obsahy(1)
Nagasato Daisuke je 39letý svobodný mládenec, který se konečně nastěhoval do vlastního bytu. Užívá si to a těší se, jak si to bydlení ve svém sám užije. Ale jeho plány mu překazí otec, který se u něj zničehonic objeví, prohlásí, že se znovu oženil, představí Daisukemu nového bratra Kótu a rozhodne se k Daisukemu nastěhovat. Kromě toho že se poznává s novým bratrem, se Daisuke seznámí i se sousedkou bydlící nad ním – Kumagai Hanako. Je to pohledná 32letá žena oddaná práci a stejně jako Daisuke bydlící sama. K té se zase zničehonic přistěhuje matka, protože chce vyzkoušet, jaké to je žít odděleně od manžela. Co z takové situace může vzniknout, ví jen pánbůh... (Zíza)
(více)Recenze (8)
Japonské snímky tlačící se spíše do civilnějšího zpracování mám hodně rád a tady jsem se naštěstí nespálil. Pohodička s pohodovými postavami pro pohodově strávené chvilky utvářející pohodový dojem z pohodového seriálu xD. Jak psala Zíza, není to nejlepší seriál pod sluncem, nicméně se na něj dobře kouká a dokáže vykouzlit spoustu mimických úkazů na mé tváři. ()
Toto je výchovný seriál, ktorý vedie diváka k zodpovednosti. Čo by nebolo tak strašné, keby to nebolo také suché, že ani v pozadí, pod škrupinkou som necitila emócie. Proste prenos nefungoval. V seriáli boli pri bežných rodinných veciach zobrazených niekoľko veľkých životných otázok- ale znova mi to pripadalo poučné, moralistické- trochu ako seriál na objednávku- spoločenský dopyt. Ani filozofický pohľad nebol dostatočne hlboký. Jediné na čo som si zvykla až tak, že sa mi začala páčiť bolo melódia pesničky. Plus fajn bola jedna rozumná pointa v tridsiatej minúte predposledného dielu. ()
Hřejivý a velmi přirozeně podaný příběh o rodině a lidských vztazích. Hlavní postava mi nejdřív svým chováním hodně připomínala architekta Kuwana ze seriálu Kekkon Dekinai Otoko, ale vykreslení téhle postavy bylo nakonec mnohem více realistické. Ostatně, všechny postavy, které zde vidíme, si dokážeme představit ve skutečném životě, a možná právě proto se s nimi tak lehce sžijeme a těžko se s nimi loučíme. Každá je jiná, ale všechny v sobě mají velkou dávku lidskosti a jsou charakterově dobře prokreslené. Takový druh seriálu je radost sledovat. Potěšilo mě i to, že si nepomáhá nějakými umělými zápletkami, které se obecně objevují ve filmech/seriálech často (mnohdy si to už ani neuvědomujeme). Nic takového. Má to kvalitní scénář, který si nepochybně dal za cíl konzistentní chování postav, a tak vše působí uvěřitelně a nenuceně. A to včetně humorných a zajímavých situací, které taktéž vycházejí z přirozených střetů jednotlivých charakterů, takže do příběhu hezky zapadají... Nakonec musím zmínit ještě jednu naprosto zásadní vlastnost, kterou seriál má. A to je UPŘÍMNOST. V průběhu sledování není možné si nevšimnout, jak ryze upřímný tento příběh je. Ve výsledku se ani jediná z postav neskrývá za nějakou "masku". Všechny do jedné dávají na odiv své nitro a dávají se takříkajíc "všanc". A možná právě tahle otevřenost je základ rodiny a fungujících vztahů... Jen těžko si předavit lépe padnoucí sdělení pro seriál s tímto názvem a tématikou. ~(4,6★)~ ()
Na začátku mě jednání otce extrémně štvalo. Dít se to mě, jsem schopen se aktivně fyzicky bránit. Zeptal bych se, jestli ho mám začít bít nebo jestli i bez brutálního násilí pochopí, že chci, aby přestal. Asi toto si o podobném chování myslím. Na druhou stranu, Daisuke a Hanako se mi, když byli spolu, líbili, maminku hlavní hrdinky jsem miloval a ani ostatní nebyli zlí. A pak, najednou, nějak jsem otci odpustil, přijal ho a začal chápat. Takže poslední třetina seriálu byla pecka a poslední jeden a půl epizody jsem si pustil ještě jednou. Už rozumím. S tímto filmem je to jako s rodiči a dětmi - své rodiče můžete nenávidět, odporovat jim, nakonec je ale přijmete, pochopíte a vše jim odpustíte. OST: https://youtu.be/SdDvZ0xuCUc ()
Není to nejlepší seriál pod sluncem, ale je to taková pohoda a radost sledovat. Všichni jsou obyčejnými lidmi, které klidně kdekoliv a kdykoliv můžete potkat. Je to moc milý příběh, který dokáže zahřát u srdce a v podstatě tu není jediná postava, kterou bych chtěla vymazat. Nemluvě o tom, že se to téměř obešlo bez klišé a neobjevily se takové ty uměle vytvořené mazače, díky kterým by se příběh posunul dál. Dospělý příběh o dvou lidech, kteří to raději vzdali, ale nakonec si dokázali, že ještě není nic ztraceného. Je to prostě je milý příběh, na který se dobře dívá a dokáže zahřát na srdci. Nic víc. Titulky. ()
Reklama