Režie:
Peter KosminskyScénář:
Mary Agnes DonoghueKamera:
Elliot DavisHudba:
Thomas NewmanHrají:
Alison Lohman, Michelle Pfeiffer, Robin Wright, Renée Zellweger, Billy Connolly, Patrick Fugit, Cole Hauser, Liz Stauber, Noah Wyle, John Billingsley (více)Obsahy(1)
Kdybyste se náhodou chtěli zeptat, proč začínám od konce a vracím se na začátek, důvod je prostý. Svoje dětství jsem pochopila, až když jsem dospěla. Bylo jako nedokončená skládačka." Tak Astrid začíná svoje vypravování. Jako dvanáctiletá žije v Kalifornii se svou matkou, krásnou umělkyní Ingrid. Ta své krásy využívá k tomu, aby manipulovala s muži. Jednoho dne ale poruší zásady a bezhlavě se zamiluje do Barryho, který ji podvádí na každém kroku a nakonec opustí. Vášnivá a zlomená Ingrid se mu pomstí a zavraždí ho jedem z bílého oleandru. Je odsouzena za vraždu prvního stupně na 35 let ve věznici s maximální ochranou. Dcera Astrid je pak přesunována z jedné opatrovnické rodiny do druhé... - See more at: http://www.filmplus.cz/program/datum/2015.11.2015.11.29/18614#sthash.scldyW0F.dpuf (Film+)
(více)Recenze (176)
Bílý oleandr je zvláštní film. Jde tady hodně o pochopení a vcítění se do vnímání jednotlivých postav, zejména Astrid. Je zajímavé pozorovat Astrid, jak neustále mění pěstounské rodiny, jak ji každá z nich mění a jak se Astrid samotná není schopná najít. Návštěvy matky ve věznici jsou vynikající, každá z obou hrdinek přichází s nějakým očekáváním, které ale z důvodu rozdílného vnímání dění následujícího po uvěznění není nikdy naplněno. Nejlepší je poslední setkání, kdy naproti sobě sedí matka a její antiobraz. Moc se mi líbilo to po celou dobu trvající mléčné zakalení obrazu, filmu to dodává jedinečnou atmosféru. A ty pohledy Pfeifferové! Nádherné a nebezpečné. Plus plno dalších krásných a dobrých hereček, to potěšilo. Dobré bylo zabudovat okolnosti vraždy do flashbacků, ale byly místy hodně zmatené. Tento film nabízí hodně prostoru k prociťování jednotlivých událostí a patří mezi ty, které je asi potřeba vidět vícekrát. ()
Film dost tezkeho kalibru, ktery spoustu pokornovych divaku nejspis neda. Kdyz uz prijde do kin nejaky skutecne kvalitni kus, tak samozrejme masy neutahne... ()
79 % - Michelle Pfeiffer zahrála egoistickou a bezcitnou matku naprosto dokonale. Chladný výraz, v očích potěšení z cizího neštěstí... Moc jsem od tohoto snímku nečekal, a překvapil mě. ()
čím dlhšie to bolo tým to bolo nudnejšie a nudnejšie ... ()
Jak já ji nesnášel. Jak já tu sobeckou mrchu po celý film nenáviděl. SPOILER: A ne, ani tu špetku vykoupení, kterou na konci dostala, jsem jí nepřál. Protože takoví lidé opravdu existují, stejně jako ostatní tu představení. Není nic horšího, než někdo s dostatkem odhodlání, inteligence, charisma a tendencí k manipulaci. Sledovat jak před vašima očima otravuje duši, mysl a život komukoliv, kdo to nerozpozná a nedokáže se bránit. Souhlasím, že většina z obětí už byla vychýlená předem, ale není každý z nás? Jde pouze o to, najít správný spínač. Nevím jestli "vědět" bylo pro Astrid požehnání nebo prokletí. Bylo zajímavé (A emocionálně i dost silné) pozorovat, jak ji každý jednotlivý úder mění. Kolik jich je asi potřeba, aby člověku pokroutily pohled na svět a kolik na to, aby člověka úplně zničily? // 80% ()
Je to už hodně dávno, co jsem film viděla, ovšem doteď si pamatuju úplně všechny emoce, které jsem z filmu měla. Opravdu ve mě nechal něco zvláštního.. Těším se na další zhlédnutí. ()
Uzasnej zazitek. To hlavni co bylo zamerem rezisera Kosminskeho, totiz aby se divak vzil do pocitu Astrid a prozival s ni cely ten pribeh, tak to se mu tedy povedlo. Hltal jsem kazdou nespravedlnost, ktera se ji v zivote prihodila a ze jich nebylo malo. Nakonec ten sam pribeh je ta stezen, ktera nese cely tento film. ()
Tenhle film ke mně přišel taky v pravou chvíli. Taky díky mé mámě. Michelle Pfeiffer je tu tak skvělá. Hraje matku, kterou zbožňujete a zároveň nenávidíte a bojujete s tím celý život. Příběh je cloumavý... je to hledání.... hledání sama sebe. Protože s tím člověku nikdo nepomůže. Ostatní mu to můžou jen kazit. ()
Biely oleander prechádza krokmi trochu dôstojnejšie ako zvyčajne, čo je znakom buď odmietnutia režiséra Petra Kosminského prehnať melodrámu, alebo jeho neschopnosti vyžmýkať ju za každú cenu. 6/10 ()
Jeden z filmů, který má kouzelnou atmosféru. Určitě je to mnohokrát omílané téma, ale tady je to udělané hodně emocionálně. Tím je lehčí se vcítit do hlavní postavy- donutí vás to doopravdy přemýšlet nad životem, nad lidmi, nad různými charaktery, a nad tím jak řešit "problémy". A hudba...hudba ta je kouzelná. Podtrhává už tak vypjaté emoce během filmu. ()
Pekný film s peknými ženami. A tá Alison Lohman. Hmm... ()
vyborné herecké obsadenie, Pfeiferka ako vždy ... príjemne prekvapila Lohmanova. Tradičný konflikt medzi egocentrickou sebeckou matkou a milujúcou dcérou, ktorý sa ustavične vyhrocoval, príbeh, v ktorom mama chcela mať vždy "navrh" a ešte aj z diaľky (z väzenia) ovplyvňovala a pôsobila na svoju dceru. ..... kým sa to napokon takmer nezvrtlo. Zaujímavý scenár (mám dojem, že predbehol knihu, ale to môže byť iba zdanie kvôli vizuálu) :). K filmu sa hodno vrátiť. ()
Knižní předloha Bílého oleandru disponovala pozoruhodným dramaticko-mysteriózním potenciálem, tak proč ho nevyužít. Silné tajuplné ženy jsou lákavým zbožím sami o sobě. Filmový přepis Petera Kosminskyho sází na uhrančivou vznešenost s kapkou chladného nebezpečí hlavních představitelek. Samotný děj se ve zdánlivě poklidném tempu soustředí na záchvěvy vnitřních střetů prostřednictvím pohybů tváře. Dynamické okamžiky zlomu tím nabírají na intenzitě naléhavých výkřiků životních střetů. Nakonec jde o jeden z nejstarších lidských soubojů při získávání dominantního postavení partnerského soužití mezi mužem a ženou. Hrůzu nahánějící tajemná nálada je budována skrze záměrné nejednoznačnosti vysvětlujícího zastřeného hlasu kněžky eleusinského mystéria. Nevnímám způsob dramatického zpracování jako uchvacující, nebo nedostačující. Pracně vybudovaná mystika často nahrazuje psychologický očistec, skutečný poklad se zjevuje až na samotném konci, leč zůstal nevyzvednut a film tím zůstal pevně zařazen pouze ve spotřební verzi psychologického dramatu. Hlavní postavou příběhu je mladá Astrid Magnussen (zajímavá Alison Lohman), předčasně vyspělá školačka. V tom věku, kdy většinou zcela automaticky nastává revolta proti rodičovské autoritě, pro ni počíná čas hledání sebe sama. Zkoumá hranice a možnosti, vyhraňuje se a získává vlastní zkušenosti. Nakonec, stále nevyzrálá, pokládá tu nejtěžší možnou podmínku. Konec přichází na počátku toho nejzajímavějšího, zůstává prázdnota a svým způsobem i roztrpčení nad samotným způsobem. Ústřední postavou příběhu je Astridina matka Ingrid Magnussen (šarmantní Michelle Pfeiffer), uznávaná umělkyně výtvarného oboru. Spořádané členy spotřební společnosti vnímá jako nepřátelské území a s každým lze podle potřeby manipulovat. Největší zášť se týká mužů a zhrzenost přeměněná v pomstychtivost je v rukách silných osobností tuze nebezpečnou vlastností. Ale každý má svou slabinu a konečné účtování je výrazně odkloněno od soucitného smýšlení. Důležité jsou pěstounky. První je Starr Thomas (dobrá Robin Wright), uvězněná v pracně vybudované iluzi spořádaného funkčního vztahu. Stín minulosti, vědomí křehkosti konstrukce a sílící žárlivost přináší nevyhnutelné vyústění. Druhou je Claire Richards (zajímavá Renée Zellweger), nevytížená herečka s prázdnotou partnerského soužití. Pěstounství je poslední snahou o vlastní spásu. Třetí je Rena Gruschenko (velmi zajímavá Svetlana Efremova), imigrantka s čistě pragmatickým životním stylem. Vše lze zpeněžit a s každým lze uzavřít oboustranně výhodnou spolupráci. Za hlavní mužské postavy je zde dospívající mladík Paul Trout (Patrick Fugit), spřízněná Astridinu duše v pečovatelském ústavu, a Ray Pruitt (sympatický Cole Hauser), partner Starr v bezradnosti citů a vztahů. Z dalších rolí: snaživá sociální pracovnice Martinez (Amy Aquino), vytrestaný spisovatel Barry Kolker (Billy Connolly), odcizený manžel Claire s permanentní služební cestou Mark Richards (Noah Wyle), Ingridina právnička Susan Valeris (Kali Rocha), či Starrin malý rozumný synek Davey Thomas (Marc Donato). Bílý oleandr je solidní drama spotřební společnosti. Svým zpracováním nestrhne, ale dokáže oslovit expresivním výrazem zobrazených ženských tváří. () (méně) (více)
Existuje mnoha kvalitnějších filmů s dost možná lepším scénařem, herci a nevím čím dalším, ale mít všechny "správné filmy" ve zdejší ehm "topce" toho o uživateli moc nevypoví. Proto má WO v té mojí svoje čestné místo. ()
Hodně dobrý film, se skvělou hlavní hrdinkou a mnohými hloubavými scénami. Bohužel to byl takový obyčejný příběh o neobyčejné holce a nebylo to jinak strhující. ()
Velmi dobře obsazený kousek. Film pro náročnějšího diváka, nepříliš veselý, ale o to víc ze života. Cesty ze tmy na světlo jsou někdy velmi spletité, zvlášť když v té cestě stojí vlastní matka. Do hlavní role by famózně sedla Evan Rachel Wood, škoda, že tam nebyla...80% ()
Nooo popravdě řečeno mě bílý oleandr nijak neobohatil ani mi nic nevzal krom hodiny a 44minut. Čekala jsem od toho víc. Jediný klenot co tento film měl byla skrytě manipulativní Michelle Pfeiffer. Jinak celkový děj mě nijak neohromil. ()
Zajímavý a citlivý snímek stojící pouze na ženských postavách, mezi nimiž dominuje MIchelle Pfeiffer. Sledujeme cestu životem její dcery a vztah matka - dcera, který má přes mříže vězení zvláštní formu. Skromný film, který překvapil. ()
Tady to Michelle Pfeifer sedne...vedle ni bych se jednou chtěl probudit a film taky v pohode. ()
Silné, tvrdé, fascinující, dramatické, podmaňující. Příběh o dívce, která trpí vinou své matky. Putuje z místa na místo, z rodiny do rodiny. Poznává spoustu lidí s rozdílnými povahami - hodné, zlé, zlomené, smutné, zničené, nešťastné. Její charakter se mění čím víc roste, dává matce za vinu vše - od odchodu otce a jeho nepoznání, po vraždu, která ji nechala samotnou. Silný emoční příběh. Vynikající herecké výkony. Opravdu skvělé drama. ()
Reklama