Režie:
John ErmanKamera:
Tony ImiHudba:
Irwin FischHrají:
Woody Allen, Peter Falk, Michael McKean, Liev Schreiber, Edie Falco, Sarah Jessica Parker, Kirk Acevedo, Whoopi Goldberg, Michael Badalucco (více)Obsahy(1)
Willie Clark žije v New Yorku, o angažmá ale tato bývalá kabaretní hvězda nezavadí. Ne že by byl telefon hluchý, ale když mu jeho agentku a zároveň neteř Nancy nějakou roli sežene, pokazí vše svou hašteřivou povahou. Štěstí se na něj ovšem nakonec usměje - má to však háček. Televizní společnost nabízí tučný honorář, když vystoupí společně se svým bývalým hereckým partnerem Alem Lewisem. Oba muži však již splu dlouhá léta nemluví. Nancy se je nakonec podaří přemluvit, ale při natáčení jak Willie, tak Al roztáčejí takové víry humoru, hádek a vášní, až jde z toho hlava kolem... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
Příjemné odpolední posezení u čaje se dvěma starými dobrými známými. Peter Falk jako senilní, ale stále vitální dědula a Woody Allen ve své typické neurotické herecké poloze (jenom ty intelektuální vtípky chybí) celý film v pohodě utáhnou. Spíš než nějaká třeskutá komedie je to spíš nostalgické vzpomínání na staré zašlé časy, kdy bylo vtipné říkat slova obsahující písmeno "K" a schválně někomu prskat do obličeje. Jsem zvědavý na původní adaptaci s Burnsem a Matthauem. ()
Al Lewis a Willy Clark, kdysi populární dvojice vaudevillových komiků, se mají dávno poté, co se ve zlém rozešli, objevit společně v jednom výstupu... Film Vstupte! (1975) podle stejné hry patří k mým srdečním záležitostem, přesto mladší verzi vítám spíš jako milý přírůstek do rodiny konverzačních komedií než pijavici na úspěchu té starší. Má svá pro a proti. Je vyrobena pro televizi, má proto pomalejší tempo, zatmívačky a roztmívačky jako místa pro reklamu, což mění dynamiku jednotlivých sekvencí, a film má proto kolísavý rytmus. Pořadí i funkce scén Neil Simon zachoval poměrně pietně, zato ale přepsal značnou část dialogů. Zčásti jistě proto, aby byl předmět hovoru současnější, zčásti snad aby je přešil na míru Peteru Falkovi a Woodymu Allenovi. Zásadní rozdíl je totiž právě v hlavních postavách. Už originální Willy Clark disponoval všemi protivnými vlastnostmi, které má i jeho mladší klon. Pořád si na něco hlasitě stěžuje, popichuje, koho potká a nadutě trvá na své neexistující slávě. Ale díky Walteru Matthauovi to byl vlastně strašně srandovní děda, kterého bych s potěšením pozoroval a poslouchal hodiny. Peter Falk, s maskou trochu připomínající Marlona Branda v Kmotrovi, je mnohem obtížnější dědek. Ještě rozdílnější je Al Lewis Woodyho Allena. George Burns pojal tuto postavu jako úplně senilního staříka a šetřil proto každou větou, pohybem, gestem. Woody je naopak takový ten nervní dědek, který žije ve žlučovitém hněvu na televizi a uprostřed vlastních konspiračních teorií, kterými si vysvětluje věci, jimž přestává rozumět. Snad je to právě těmito rozdíly, že se mi Klauni zdají výrazně trpčí než Vstupte! I tam byla ta žabomyší válka o detaily a nabubřelá pýcha obou dědků vlastně zoufalými výkřiky byvších lidí, ale častěji než tady to zanikalo v legraci. Jsem rád, že mi Klauni vlastně pomohli odkrýt všechny skryté vrstvy původního filmu. A ještě jednu věc je třeba probrat. Nedělám to běžně, ale tentokrát se opravdu musím zmínit o dabingu. Je trochu nešťastný. I když bych dal samozřejmě přednost Dalimilu Klapkovi a Jiřímu Pragerovi, překvapivě rychle jsem si zvykl na to, že se veteráni newyorského vaudevillu dorozumívají naříkavou brněnštinou. Horší je to s překladem. Anatomii slovního vtipu zná Neil Simon jako málokdo v oboru. Jeho český překladatel bohužel ne. Vtip sice identifikovat dokáže, ale zformulovat ho tak, aby měl správnou gradaci, aby pointa na konci zajiskřila v celé kráse, to už se mu daří se střídavým úspěchem. Proto nevylučuju, že pokud se časem dostanu k originální zvukové verzi s titulky, nějaké to procento svému hodnocení přidám. Teď to vidím na 70% ()
Film Hoši na výsluní na mě působil jako čísi milosrdný pokus, vrátit alespoň na chvíli starého Petera Falka zpět do doby kdy nebyl za zenitem. Což by samozřejmě nebylo špatné, kdyby ve mně tato komedie téměř pernamentně nevzbuzovala lítost. Jasně, fandím všem filmovým (i hudebním) veteránům, ale zrovna Falk by si zasloužil něco lepšího. Třeba něco, co by napsal sám Allen. Na druhou stranu opravdu potěší vidět ty dva giganty pohromadě v jedné scéně, která je místy i vtipná, jen ne tolik, aby to přehlušilo tuny sentimentu. ()
Herecký koncert pánů Falka a Allena v rolích komiků a jejich posledního společného vystoupení po dlouhé odmlce zapříčiněné jejich malichernými spory. Velice vtipná konverzační střílečka, ze které je ovšem cítit určitý druh smutku a to, že zkrátka běh času se nedá zastavit. ()
Prvých 5 minút som premýšľal nad tým, že je mi to voľajaké povedomé až mi došlo, že to je remake. V pôvodnej verzii mi nesadla ústredná dvojka. Matthau hral toho neznesiteľného až príliš dokonale a ten druhý bol nevýrazný. Tentokrát je tým otravným a roztržitým Peter Falk a zahral ho roztomilo. Aj keď je to tvrdohlavec, ktorý sa už nové kúsky nenaučí, čím škodí jak sebe tak aj ľuďom okolo seba, tak ho človek nedokáže nemilovať. No a Woody je prakticky znova Woody. Ten utláčaný neurotik, ktorý ako správny žid počíta každý cent. Chémia medzi nimi povyšuje tento celkom priemerný film o jednu hviezdičku vyššie a hlavne vďaka nim sa raz oplatí vidieť. Ostatní herci tu sú už len do počtu. Príjemne ma prekvapil Brnenský CZ dabing v ktorom trefne vybrali dabérov ústrednej dvojke a film som si užil aj napriek tomu, že ich nedabovali ich dvorní dabéri. 6/10. ()
Neil Simon napísal veľa skvelých divadelných hier a táto je jedna z nich. Peter Falk je úžasný, na jednu stranu hrozne otravný, no na druhú vtipný s každou hláškou, ktorú pustí z úst. Woody tu až toľko priestoru nedostane, ale keď je táto dvojka spolu, tak nuda nehrozí. Za verziou z roku 1975 táto až tak veľmi nezaostáva, bavil som sa skoro tak isto. ()
Samozřejmě to nemá na původní film z roku 1975, ale díky obsazení je to na televizní počin dost povedená věc. ()
Celkom zábavný film pojednávajúci o dvojici nemoderných šoumenov, ktorí sa jednoducho nedokážu dohodnúť. 5/10 ()
Je to příjemná komedie, bryskní a jízlivá. Je založena na duchaplné slovní výměně zahořklého starce a cynického důchodce, bez vulgarit a jiných pokleslých trapností. Výsledek je poměrně svižný a osvěžující a ve svých nejlepších chvilkách s neuvěřitelnou kadencí práská jedno slovo za druhým, jednu větu za druhou, jednu vzletnou impertinenci za druhou. Úsměv se dostaví již na začátku, smích přichází na řadu později, zato vždy v kratším intervalu a se silnější intenzitou. Hlavní postavou je zahořklý starý komik Willie Clark (dobrý Peter Falk) a jeho uštěpačný přístup k životu. Pocit ukřivděnosti je v něm hluboce zakořeněn. Ukřivděnost zvýrazňuje jeho štiplavou slovní zlomyslnost a ta víceméně míří na všechny strany, bez rozdílu pohlaví, stáří, barvy pleti, či zaměstnání. Slovní drzost výpadů ho udržují při životě, jeho slova se zasekávají do masa i mozku. Kousavě, řezavě, důvtipně, vznešeně. Důstojným a obratným protihráčem i spoluhráčem je Clarkův bývalý partner v komických výstupech Al Lewis (skvělý Woody Allen). S neuvěřitelnou lehkostí a samozřejmostí vrací každý slovní úder až do psychického vyčerpání z nemožnosti zastavení slovních hrátek škodolibosti. Je trpělivý i prchlivý a i přes svoji pesimistickou povahu se snaží o překonání zatvrzelé záště, která přetrvává roky. Lákadlem je omamná chuť při vzkříšení pohaslé slávy ústřední dvojice. Z dalších rolí: Clarkova energická neteř s neumdlévající chutí opětovného spojení komické dvojice Nancy Clark (šarmantní Sarah Jessica Parker), Alova přívětivá dcera Carol Davison (Edie Falco), či rázná zdravotní ošetřovatelka zhrouceného Clarka (Whoopi Goldberg). Slovní invektivy jsou štiplavé, adresné a kořeněné. Slovo ke slovu se pojí v mimice tváří a prstů bez umdlení, bez nedostatků vyjadřovacích prostředků až ke stavu srdečního selhání. Není to laciné, je to chytré a humorné ve svárlivosti příjemné zábavy. ()
Zkušeností s Casino Royale (tedy dalšího filmu, kde si Woody zahrál roli, i když na filmu jinak nepracoval) připraven na nejhorší, byl jsem docela příjemně překvapen. Woody Allen hraje výborně, jeho vtipy jsou v odlehčeném ale klasickém Allenovském stylu (odlehčeny od intelektuálnosti). Peter Falk nebyl špatný, ale přecejen, když nebyl ve scéně Woody, nestálo to za moc. Takže spíše průměrný odpočinkový film. ()
V Čechách známo spíše pod názvy Zlatí hoši a Vstupte...! ()
He’s telling me what’s funny. How many years I’ve been in the business? / 225! / Not 225. 44 years! You learn what makes an audience laugh. Nebylo to tak smutné, jak jsem čekal. Což neznamená, že to bylo smutné málo. Těžko pomýšlet na něco bezútěšnějšího, než je vyšeptaný komik, chrlící v jakési zatvrzelosti hraničící s pomstychtivostí vůči současnému publiku předvčerejší fóry. O jak prošlé zboží se jedná vám dojde při narážkách na Steva Martina s Johnem Candym, Davida Lettermana a vtipy Robina Williamse, hodnocené jako "fekální". Světlem prozařujícím záměrně zašlý komediální prostor je Woody Allen, jehož legrace sice vypovídá o jisté neduživé křehkosti, ale nepostrádá stopy života. I když není uveden jako spoluautor, řada onelinerů jakoby vypadla z pověstného šuplíku nepoužitých nápadů: You think Los Angeles is a promotion? That’s like being exiled to another country. If Napoleon was alive, that’s where they’d send him. Ty Falkovy, stejně četné, navozují jen výčitky svědomí, že jste nepadli v Normandii. Jako fór pro změnu nejapný lze vnímat angažmá (zdravotní) sestry v akci Whoopi Goldberg resp. Sarah J. Parker v roli, která těží z Woodyho odkazu pro změnu jinak než jako poradkyně v oblasti sexuální osvěty. Naznačovat jejich účastí budoucnost komedie bylo hloupé i v roce 1996. Zdaleka nejvtipnější je naopak skutečnost, že Woodyho postava žije v domě vlastní dcery... ()
Tento film hodnotim pozitivne.Peter Falk a Woody Allen hrali podla mna uplne prirodzene.Sarah Jessica Parker tu bola ešte uplne mlada.Dej bol dobry sem tam daka vyborna hlaška proste som sa bavil. ()
Variace na Neil Simon's The Sunshine Boys (Vstupte, 1975). Woody Allen a Peter Falk, v adaptaci hry mého oblíbeného Neila Simona. Bohužel, viděl jsem jen průměrně dabovanou verzi, kde mi hlas W. Allena neseděl. ()
Příjemná a milá konverzační komedie dvou pánů, kterých si moc vážím, i když každého pro něco jiného, což spolupůsobí o to více zajímavěji. Smíchy jsem se sice nepotrhal, ale počet vtipů a arogantních narážek převyšuje stopáž celého filmu. Film mám s titulky, proto zde ještě více působí komika a účinek slovních obratů a hříček. ()
Podle hry Neila Simona "Vstupte!". Jen si myslím, že Walter Matthau s Georgem Burnsem v režii Herberta Rosse z roku 75 jsou lepší. ()
3.5 ()
Bohužel mě tento film zklamal. Čekal jsem nadprůměrnou zábavu, které jsem se nedočkal. Chvílemi jsem se nudil a stále čekal, kdy se to rozjede, ale nerozjelo. Přestože mám rád Petera Falka i Woodyho Allena, nemůžu dát více, než 2* Taky mi nesedl brněnský dabing, který se podle mě hodí jen na seriály, ve filmech ho nesnáším, bohužel jsem neviděl verzi s titulky, možná by to bylo o něco lepší... ()
Jen vidět Woodyho Allena a Petera Falka společně stojí za 80minut meho času-několikrat. ()
Když jsem se osvobodila od potřeby hledat nějaký hlubší smysl všch těch vět a hlášek a glos a haštěření, tak byla polovina filmu a já pochopila, že na tom asi zálěžel princip té klaunské dvojice a co tehdy bylo vtipné, už nyní není a že to , co mi tenkrát vadilo méně mi dnes muže reverzně vadit moc. Téma je asi, že dvakrát nevstoupíš do téže řeky a opakovaný vtip,..... ()
Reklama