Režie:
Albert BrooksKamera:
Lajos KoltaiHudba:
Marc ShaimanHrají:
Albert Brooks, John C. McGinley, Debbie Reynolds, Vanessa Williams, Lisa Kudrow, Rob Morrow, Ernie Lively, Rosalind Allen, Isabel Glasser, Anne Haney (více)Obsahy(1)
Nikdy není pozdě na to pochopit a předělat svoji matku! Další komedie z dílny úspěšného autora, svérázného komika a režiséra Alberta Brookse se tentokrát věnuje nelehkému vztahu matky a dospělého syna, toho času zrovna podruhé rozvedeného. Pokud je tím synem navíc trochu intelektuálsky zaměřený spisovatel scifi s nevyjasněným vztahem k ženám, dají se čekat jenom samé problémy. Leckterý psychoanalytik by ovšem byl potěšen jeho nejnovějším nápadem. Po druhém rozvodu se rozjede za svou matkou, do svého studentského pokojíčku, aby si tímto návratem dospěláka do dětství narovnal" své vztahy s matkou, která neustále protěžuje jeho seriozního mladšího bratra Jeffa. Vychází z teze, že dokud se nenaučí vyjít s touto ženou, jeho milostný život vždy skončí debaklem. Učí ji nekupovat tu nejlevnější, ale nejedlou zmrzlinu v obchodním domě, užívat si lehce luxusu, poslouchat a vnímat skutečná přání svého syna. Nakonec ji naučí přiznat si pravdu sama sobě, i když zrovna nebude připomínat matky z časopisů o vzorné rodině. Nejvíc ovšem pochopí on sám... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
Říkejte si co chcete, ale já na Alberta Brookse nedám dopustit. V osmdesátých letech se sice jen snažil o nápodobu Woodyho Allena, ale později se jeho humor vytříbil, zosobitněl a co se mi na něm nejvíc líbí, je to, že své filmy netočí jako one man show A. Brookse. Vzpomínejte, kdy dostala třeba právě Debbie Reynoldsová naposled tak krásnou roli... 90 % ()
Freude, Freude, Freude… máme je (měli jsme je) všichni, všichni s nimi máme občas problémy a všichni občas své problémy přisuzujeme jejich špatné výchově. Jsou to prostě naše matky. Albert Brooks do scénáře očividně vložil mnoho vlastních zkušeností, situace jsou díky tomu uvěřitelnější a humor prvoplánový jenom zřídka. Ještě mám relativně daleko k věku hlavního hrdiny, přesto jsem dobře chápal, co svým počínáním sleduje, co při tom cítí. Možná právě proto, že všechny matky jsou vlastně v celku stejné, jenom v detailech jiné. Postava Johna mohla být napsána „víc do hloubky“, ale Brooks byl vždycky lepším scénáristou a režisérem než hercem, takže nejspíš věděl, do čeho má smysl se pouštět. Zajímalo by mě, jaký pocit mají z filmu ženy, jež nejsou matkami, zda-li je vůbec něčím osloví, protože mi přišel jako hodně osobní zpověď pro určitou skupinu diváků. 80% ()
K uvedenému obsahu (oficiální text distributora): co kdybychom se pokusili předělat sami sebe a nehledat důvody svých psychických problémů ve svém okolí a nebo u svých rodičů či sourozenců? Nestojí to za úvahu? Dost často bývá chyba v nás samých a ten svůj komplex by jsme měli léčit trochu jiným způsobem i když máme pocit, že nám bylo "ukřivděno". Například tím, že by jsme se konečně mohli přestat stále vrtat ve své minulosti a hledět dopředu. ()
Nejspíš bych se k tomuto filmu nikdy nedostala nebýt toho, že jsem narazila na odkaz na něj v knize Volejme do nebes prosím a děkuji. Tématika mě velmi zaujala. Je to lehkým a poměrně vtipným způsobem natočený film o tom, jak člověka může definovat vztah s jeho rodinou a jak je třeba si někdy vyřešit vnitřní problémy tak, že se oněm vztahům postavíme čelem. Všimla jsem si zde na CSFD poměrně kritického komentáře uživatele Kimon, který je sice částečně pravdivý, ale něco bych ráda dodala. Je sice pravda, že není dobré se zbytečně moc nimrat v minulosti a obviňovat ostatní ze svých chyb, ale na druhou stranu, aby člověk mohl s čistou myslí hledět vpřed, potřebuje si někdy některé ty věci z minulosti vyřešit. A to nemusí být úplně lehké, pokud se o to pokouší sám. Jak se tedy nejlépe vyrovnat s některými vnitřními problémy, které se mnohdy s člověkem táhnou už od dětství, než právě konfrontovat jejich původce a s upřímností si ty věci vyjasnit, odpustit a nechat to být...? :) Myslím, že o tom tento film je. ~(4,0★)~ ()
Chytnul jsem tento film od začátku naprostou náhodou v televizi, a ze začátku mi to přišlo na jako další tuctová komedie z émeriky, ale nakonec jsem byl příjemně překvapen že se jednalo o poměrně i líbiví příběh s dostatkem humoru který vás ale nelámal do kolen, ale vždy jen příjemně pobavil. Prostě velmi dobrý film na odpolední siestu, pokuď vám nevadí že u ní neusnete. ()
Galerie (15)
Zajímavosti (1)
- Albert Brooks nabídl roli matky Nancy Reagan, jako možnost vrátit se z hereckého důchodu. Odmítla, aby se mohla starat o nemocného manžela. (kenny.h)
Reklama