Režie:
Petr TučekScénář:
Jiří BlažekHrají:
Stanislav Zindulka, Vlasta Fialová, Stella Zázvorková, Jana Švandová, Petr Kostka, Josef Karlík, František Šlégr, Ludmila Slancová, Eva Hradilová, Alena Walterová, Jiří Šimon, Ladislav Mareček (více)Obsahy(1)
Do zapadlého městečka carského Ruska přijíždí mladý Pavel Mozgljakov (P. Kostka). Uchází se o ruku krásné Ziny (J. Švandová), dcery Marji Alexandrovny (V. Fialová). Přiváží s sebou svého vzdáleného příbuzného – strýčka – knížete Gavrilu (S. Zindulka). Když se informace o pobytu bohatého šlechtice roznese, vypukne o něj mezi místní dámskou honorací boj. Boj o ženicha, o jeho bohatství, postavení a prestiž. A to i přes to, že strýček je pouze fyzickou i duševní atrapou člověka. (Česká televize)
(více)Recenze (15)
Veškeré pokusy dramaticky (divadlo, film, rozhlas) zobrazit velké romány F. M. Dostojevského končí ve slepé uličce, zpracovat tak košatá a rozevlátá témata nelze jinak než románově. U novelek je to zřejmě snazší. Bílé noci mají ze sebou několik zdařilých pokusů, Strýčkův sen je ve verzi Blažek/Tuček mimořádně dobrý. V porovnání se slovenskou rozhlasovou dramatizací (1972, režie Emil Kočiš) se autoři vyhnuli "italskému furoru" i zbytečnému zesměšňování (hlavně strýčka), celkové pojetí je mírnější, přehlednější, méně rétorické... Otázkou je také, proč se zde Dostojevský přiklonil k burlesce a parodii, když se jinak sarkasmům i ironiím převážně vyhýbá (logicky pro člověka, který strávil skoro 10 let v sibiřském vyhnanství). "Strýčkovým snem" je zřejmě vize společnosti stmelené přetvářkou, překrývající chamtivost, lenost a hloupost. A závěr? Skvělý! Ze zpatlaného těsta může vykynout jen zpatlaný osud. ()
Velice kvalitní brněnský Dostojevskij plný skvělých hereckých výkonů, nad nimiž nad všemi ovšem ční bezchybný Stanislav Zindulka v roli senilního knížete Gavrily. Dovedu si představit, že jiný herec by takovou postavu zahrál neméně působivě, ale výsledek by už nemusel být tak hluboce lidský, vzbuzující sympatie i soucit zároveň, zkrátka vše perfektně namícháno. Stanislav Zindulka to dokázal a můžeme mu za to děkovat, neboť právě kouzelně popletený kníže je jediným zdrojem humoru a odlehčení, kterého je v této dusivé a mrazivé satiře zapotřebí jako soli. Třeba jeho historka o setkání s Beethovenem: „Ano, byli jsme velmi dobří kamarádi. Věčně měl nos od tabáku, byl takový směšný.“ - „Beethoven?“ - „Ano, ano, Beethoven. Ostatně je dost možná, že to byl nějaký jiný Němec. Tam je totiž spousta Němců.“ ()
Pana Karlíka bych málem nepoznal. Velká škoda, že se to po slibném začátku, kde jsem se občas i zasmál, začalo později brzdit zbytečným dialogem. A také nějakou tou retrospektivečkou. Takže jsem trochu ztratil zájem i koncentraci. Přesto jsem byl zvědav, jak to dopadne a díval se až do konce. A nebylo to zase až tak špatné, ale že bych to musel vidět zas, to tedy ne. ()
Další důkaz, že ne všechno, co se dostalo do spárů ČST Brno, skončilo úplně špatně. Silná satirická kritika člověka a společnosti jako takové, ironické vykreslení šlechty, dílo, ve kterém Dostojevskij podrobuje mravní zkoušce všechny zúčastněné, nám Brno přetavilo do inscenace kupodivu celkem koukatelné. Nutno uznat, že hlavně díky hereckým výkonům a především S. Zindulkovi, který mě zde opět utvrdil v tom, že se snad už jako kmet narodil. ()
Narozdíl od mainstreamu nepovažuji Fjodora Michajloviče za zvlášť geniálního spisovatele a to i s ohledem na mnohem známější jeho díla. Ve své době určitě výjímečný byl, ale jeho knihy mi nepřijdou příliš nadčasové a díky tomu dnes v mnohém spíše nudí. Tak tomu bylo i zde, kdy nijak nevybočil s dlouhé řady hodně si podobných příběhů jiných autorů z časů staré ruské šlechty či těch, co si na ni svými způsoby hráli. Scénář to také příliš nevylepšil. Jinak byl ale snímek natočen, obsazen a odehrán poměrně zdařile. Tři hvězdy, ale s hodně odřeným hřbetem. ()
Zajímavosti (1)
- V úvodních i závěrečných titulcích je Stella Zázvorková uvedena jako Stela Zázvorková. (bomber7)
Reklama