Obsahy(1)
V radostném prostředí internátu hornických učňů se rozvíjí příběh mladých chlapců, kteří osvědčili svou věrností republice. Z dolu Engels je ražen překop na důl Ludvik, aby spojením obou dolů byl vytvořen velkodůl Engels. Inženýr Lauda, který podléhá nátlaku bývalého závodního Burgera, prosadí v provozním výboru nový směr překopu. Ve směru nového překopu se nalézají prostory plné vody. Cílem obou rozvratníků je zatopit překop bez ohledu na lidské životy a znemožnit vytvoření velkodolu. Ostražitostí učňů z internátu je však zabráněno tomuto zločinu, oba záškodníci jsou zneškodněni a překop je uskutečněn. Film byl natočen za spolupráce zaměstnanců a hornických učňů z Čs. uhelných dolů v Kladně. (Filmový přehled)
(více)Recenze (15)
"Tvořivost našeho lidu a především naší mládeže je nevyčerpatelná. Lidové soubory, taneční a pěvecké skupiny našich mladých dělníků a rolníků nás rok od roku udivují na STM vlastními tanci a písněmi, opěvujícími krásný dnešek, naše budování a ještě krásnější budoucnost. V čele těchto souborů jsou i příslušníci nejčestnějšího povolání, horničtí učni. Kdo kdy viděl horníka, aby tančil nebo zpíval? Býval rád, když vyfáral a těžce došel domů, aby si trochu odpočinul. Dnešní naši horníci socialismu - to je však samá radost a smích. Právě v těchto dnech, u příležitosti Dne horníků, byl do našich kin uveden nový radostný film režiséra Václava Kubáska Milujeme, který nás zavádí do prostředí nám dosud neznámého, do Domova hornických učňů. Vidíme mladé chlapce nejen při práci, ale i zábavě. Jejich Domov je umístěn v bývalém panském zámku a na zahradě si pořádají mladí učni radostné slavnosti. A zde ukazují všem pochybovačům jakou ctí je pro ně být horníkem." Kino 7, obálka ()
Vynikajúci Jaroslav Vojta ako baník Saladyga. Tohto herca mám dosť rád a postava uhundraného, no poctivého a pracovitého chlapa je u mňa druhou najobľúbenejšou hneď po lúpežníkovi z drdových Hrátek s čertem. Aj niekedy prostoduché agitky vedeli títo majstri svojho remesla správne okoreniť, a tým z nich urobili filmy, na ktoré sa dá pozerať aj po šesťdesiatich rokoch. ()
Nádherný film. rozesmáté tváře dělníků v dole, rubou s úsměvem na líci, svaly jim neumdlévají jen ať je překop co nejdříve udělán. V mezidobí ještě stačí mladí havíři doběhnout do tanečních, kde si děvčata odhlasovala na schůzi, že s nimi mohou tancovat. Zlý záškodníci Lauda a Burger po zásluze vypátrání a zatčeni. Ať žije socialismus!!! ()
,,Pojď, dáš mu to zítra, děvuchy nás už čekajů.“ Příběh o hornických učních a vznikajícím velkodole byl dvakrát černobílý. Jednak barvou filmu, ale hlavně příběhem a charaktery, jenž byly buď chorobně zlí, nebo nesmírně kladní. Navíc se to v ději hemží různými odbočkami, jako výuka tance, milostná linka, starý mrzout a jeho prozření atd. Celé to dohromady vytváří šablonovitou křečovitě působící agitační směs s nepřirozeně znějící ostravštinou. Navíc mi celý film přišel hrozně dlouhý, a to má jen hodinku a půl. Ani scény v dolech se nepodařilo nijak využít pro atmosféru, prostě film k nekoukání. ()
Zbrkle odtínané a nedbale skládané scény, epizodky jakéhosi domnělého dění, parodující život, se propadají do bažin imitovaného dialektu. Ve chvatu pětiletky se musí všechno odbýt, včetně vyprávění. Milostný příběh, politické drama, výchovný román, taneční představení, dobrodružné čtení, to všechno lze rozpustit v jeden projímavý doušek. Snad na všechna schémata budovatelské propagandy zde dojde. Co však překvapí, je naprostý nedostatek humoru, nadsázky a parodie, které jsou přeci neoddělitelné od prostředí, v němž vyrůstají mladí lidé. Zde však nic takového není a příležitostné pokusy o vtip působí, jako by si je dotčení odhlasovali na aktivu. Heslo je: „Zitra se fara!“ A žadna Jitka! ()
Zajímavosti (2)
- Na tomto filmu dělala „klapku“ Jiřina Bohdalová. Tuto informaci sdělila sama umělkyně v pořadu Minišou Karla Šípa (od r. 2021). (PaulxH)
- Krátce po začátku natáčení zemřel kameraman Karel Degl, nahradil ho kolega Jaromír Holpuch. (sator)
Reklama