Obsahy(1)
Malá Maruška nastupuje do školy, kterou si brzy zamiluje. Potkává tu kamarádky, setkává se s autoritou soudružky učitelky, která je moudře učí, jak se stát poctivými a spolehlivými žačkami. Maruška zažívá příhody radostné i méně radostné, ovšem své okolí nejvíce vyděsí, když se s kamarádkami vydá pro kočičky a zabloudí v lese. Jak vše dopadne? (cheyene)
(více)Recenze (9)
Odvážna školáčka sa objavil v našich kinách okamžite ešte v roku 1948 a nasledujúce roky socializmu nás obšťastňoval neustále. Vrátil som sa k nemu, aby som si oživil spomienky na drzú premúdrelú prváčku, a musím skonštatovať, že ma srala aj teraz. V podstate je ten film neškodnou rodinnou záležitosťou, okamžite natočenou podľa knižky Jevgenija Lvoviča Švarca ( Prváčka, 1948 ), a mohlo to dopadnúť oveľa lepšie, keby do toho nenapasovali "rozprávku o Leninovi", čím sa prezradil hlavný motív tohto projektu. ()
Tendenční netendenční – Odvážná školačka na poli sovětských dětských filmů dodnes kraluje hlavně díky své bezprostřednosti a prosté naivitě. Ilja Frez, autor převážně pro mladé, do hlavní role Marusje obsadil nevinnou Natašu Zaščipinovou, která si vysekla figuru houževnaté a zpočátku sobecké dívky, jež ovšem na konci dozná těch pravých mravních hodnot. Negativum se ale vydouvá v nekompaktnosti, rozfázovanosti na jednotlivé kapitoly/úryvky (Jak šla Marusja poprvé do školy, Jak Marusja poprvé dostala známku, Jak Marusja poslouchala vyprávění o Leninovi aj.). Kouzelná Marusja tak má alespoň paletu možností na rozvádění svých „mouder“ (u nich se musí pousmát i největší morous) a eskapád, z nichž potěší ty se zlobivým Serjožou. Nechci vypadat dětinsky, ale Odvážná školačka je pro mě minimálně o třídu lepší než např. Timur a jeho parta ()
Ten socialismus z toho tak krásně dýše! :) Ovšem není to vůbec na škodu. Herecké výkony, zejm. Tamary Makarové a Natašky Zaščipinové, jsou pro mě dostačující a docela i autentické, chvílemi jsem dost vzpomínal na svá první přečtená a inkoustem napsaná písmenka. Děti jsou si v první třídě podobné - v socialistických zemích i v kapitalistických. ()
S útlou knížkou Jevgenije Švarce z roku 1956, vyzbrojena chabými jazykovými znalostmi, podívala jsem se na tento roztomilý dětský film v původním znění. Chtělo by to titulky! Originalita snímku, jednotné školní uniformy, přirozené živé herectví Natašky Zaščipinové v roli malinké školačky Marušky Orlovové i její přívětivé a starostlivé učitelky Tamary Makarovové, jsou skvělým pohledem do dětského školního světa a začínajících žákovských povinností v poválečném Sovětském svazu. Film je rozdělen vloženými předěly stejně jako knížka do několika kapitol, protože jednotlivé příhody a zážitky netvoří souvislou dějovou linku. I když tento film určitě patří do zlatého fondu ruské kinematografie, nevím jak by se líbil dnešním prváčkům vyzbrojeným mobily a tablety, ale kdo ví. Možná, že by je okouzlil stejně jako mě svou jednoduchostí a bezprostředností, protože ani dnešním dětem nechybí cit a touha po přátelství, stejně jako kdysi nám, když jsme měli tuto knížku jako školní četbu. ()
S žákyní první třídy v roce 1948 jsem se nesetkal, stejně ta jako mé vnučky ze současné první a páté třídy. Film jsme ale společně zhodnotili jako zajímavý a přínosný. Primitivní dělení kapitol odpovídá dětskému myšlení - můj syn Pavel napsal na začátku první třídy knihu "Příběhy kocourka Fremonda", která je podobně členěna na kapitoly: Jak Fremod chytal zloděje, Ja se Fremond učil malovat atd. Na tento Štědrý den jsme ji se starším synem (za 14 dní mu bude čtyřicet) opět zdigitalizovali, ilustrace oskenovali a dali mu ji pod stromeček. A tohle byl takový nesmělý dárek žákyni první třídy vnučce Zuzance, přesotže jsem knihu ani film dosud neznal (název samozřejmě ano). ()
Reklama