Režie:
Hans CanosaScénář:
Gabrielle ZevinKamera:
Steve YedlinHrají:
Helena Bonham Carter, Aaron Eckhart, Cerina Vincent, Thomas Lennon, Nora Zehetner, Olivia Wilde, Brianna Lynn Brown, Brian Geraghty, David Franklin (více)Obsahy(2)
Neviděli jsme se už někdy? Romantická komedie „Mezi mužem a ženou“ vypráví podmanivý příběh jednoho páru, který se náhodně potká na svatební hostině. Začnou spolu flirtovat, povídat si a postupně zjišťují, že si velmi dobře rozumějí. V průběhu hovoru muž ženě vypráví o svých vzpomínkách, jako by je prožili oba dva. Pomalu vzájemně zjišťují, že se možná znali už dříve, když byli mladší. Tím se otevírá prostor pro spekulace o tom, jaké povahy vlastně je jejich vztah. Jejich hovor pokračuje dál a dál a minulost vychází na světlo. Dvě strany jednoho zamilovaného příběhu. Oba se náhodně setkali po létech. Po svatebním veselí, kterého se zúčastnili jako hosté, tráví noc v hotelovém pokoji až do rána trvající konverzací. Povídají si o zdánlivých maličkostech, které však více než co jiného ukazují rozdíl mezi ženským a mužským pohledem na věc. Hovoří o svém minulém i současném vztahu, který během let prošel nejrůznějšími peripetiemi. Dva lidé v jednom hotelovém pokoji tráví noc, o které žádný z nich neví, má-li už skončit, nebo tvat věčně. Trochu drama, trochu komedie, špetka nezbytné romantiky, ale každopádně film, který vás okouzlí svým netradičním provedením a výbornými hereckými výkony Aarona Eckharta a Heleny Bonham Carter. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (122)
V reakcích a recenzích mnohdy vzpomínané "Before Sunrise" a "Before Sunset" jsou pro platoniky, "Mezi mužem a ženou" je pro realistické romantiky – to není snaha o poetismus, ale přesný popis filmu, jehož jádrem je již několikrát realizovaný příběh setkání dvou dříve zamilovaných lidí po letech. Zde však dostává novou energii díky onomu realisticky romantickému pohledu a také originálnímu vyprávění. Rozdělení rámu na dva obrazy je využito k naznačení distance mezi oběma postavami, které jen zřídka přecházejí do prostoru druhého, ale také k vytváření kontrapunktu k hlavnímu dění. V klíčových chvílích se v jednom z obrazů přestřihne do minulosti postav, na jejich současné partnery či na nevyřčenou a pouze v hloubli srdce či mysli strašící vizi, toho, jak by si on či ona představovali vývoj situace. Míra vhledu do dění a naprosto přesné dialogy i jemné nuance gest, výrazů tváře a detailů, které se staví ústřední dvojici do cesty, jsou výmluvně přesné a svým oproštěním od idealismu, ale současným setrváním v maximální empatii neskonale uhrančivé. Nemalý vliv na tom mají úchvatní hlavní představitelé, kteří při balancování na různých emocionálních pólech působí nevídaně bezprostředně. ()
Dva pohledy, muže a ženy, dvě neúplné půlky jednoho obrazu. Chtělo by se říci, že rozdělením plátna vedví toužil režisér vyjádřit neslučitelnost ženského a mužského pohledu na svět a nemožnost úplného porozumění mezi pohlavími. Nu, to je samozřejmě možné, ale pak nevybavil své postavy natolik specifickou ženskostí a mužskostí (byť subtilní rozdíly pozorovatelné jsou), aby bylo toto zcela zřejmé. Je to snad spíše dobře, protože by to dost možná vedlo ke zploštění obou charakterů. Takto můžeme ono "nedorozumívání" vnímat v obecnější rovině a mohlo klidně nastat mezi mladým a starým, cizím a zdejším, chytrým a blbým. Mně osobně se zdá, že v tomto případě nastalo prostě mezi jedním a druhým. Nebylo však nijak tragické a hluboké a rozhodně mi nepřipadalo nevyhnutelné. Inu, tam, kde lidé usilují spíše o zajímavou stavbu věty než o to, aby jim bylo porozuměno, aby sdělili podstatné, tam se neporozumění dá očekávat. A to je má nejpodstatnější výtka filmu. Smůla, když na dialozích stojí. Věty tedy plynou a přinášejí sebou minulost, která proplouvá kolem diváka, jenž jediný jako by ji opravdu pozoroval. Ti dva nejsou odděleni svojí odlišnou "pohlavností", ale roky, které nestrávili spolu. A scénářem. Své setkání zneužijí k tomu, aby se na okamžik klamně vrátili do chvil šťastnějších než Teď, bezstarostného Tehdy. K čemu však to všechno? K čemu sledovat, jak plynou slova a činy, jež za moment odplují do kanálu zapomnění... I toho mého. Raději si ještě někdy pustím Scény z manželského života. V těch se nezapomíná... Silné ***. P.S. Nakonec mé výtky nejsou možná úplně fér. Právě ona určitá prázdnota, pocit "léta jsme se neviděli a léta se zase neuvidíme", působí při zpětném pohledu poměrně autentiticky. A zároveň i nepříjemně, což je možná právě to, co mi (nevědomě) vadilo. ()
Nemasový a netradiční pohled na setkání po letech, o dvojici, která se tak trochu zná. Dva osamělí jedinci se místo radovánek na svatební hostině relativně nudí, takže je logické, že slovo dá slovo a.. Bylo by podlé prozrazovat něco víc, lepší, když o snímku ve filmovém světě neznámého Hansa Canosi nic moc nevíte. Stopáž je na komorní film tohoto typu ideální, zpracování minimálně zajímavé. Scénárista se vyřádil, kloubí humor, satiru, romanci i ironický nadhled, ale obsahově mu k dokonalosti leccos schází. Chybí trochu více citu, takové Linklaterovy projekty Before Sunrise & Before Sunset jím oplývaly!! Ultralevný, upřímný i herecky výjimečný.. ale stále jen na slabé ****.. ()
"Iluze snadnosti vyžaduje to největší úsilí." Konverzačky mám dost ráda, byla jsem zvědavá, kam se děj posune. Bohužel nepřišel žádný "Uvau" okamžik, který by mě dostal. Škoda, nastavené to bylo dobře. Herecké výkony dobré, chybělo něco uvnitř. ()
Popravdě jsem měla celou dobu co dělat (nemám ráda, když mi něco u filmů utíká:), ale i přesto, že jsem si některé scény musela pouštět nadvakrát, jsem byla po shlédnutí úplně paf. Film mě naprosto odrovnal jakýmsi minimalistickým maximalismem.. V podstatě dva herci a přitom tak velký příběh, který se spolu s rozhovorem pomalounku vine k trpce reálnému konci. Život jako vyšitý. A Helenu prostě miluju. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (6)
- Jedinou hudbou ve filmu je písnička "J'en connais" z alba "Quelqu'un m'a dit" od Carly Bruni, manželky současného prezidenta Francie, Nicolase Sarkozyho. (MartinezZ)
- Celosvětová premiéra proběhla 2. září 2005 na filmovém festivalu v Telluride. (BMW12)
- Rozdelenie obrazovky slúžilo okrem ukázania rôznych perspektív v rámci jedného momentu aj na ukázanie rôznych časových alebo alternatívnych línií. (Mandragor)
Reklama