Režie:
Peter J. OravecScénář:
Peter StoličnýKamera:
Jozef BrezanskýHudba:
Igor BázlikHrají:
Miroslav Noga, Jana Nagyová Pulm, Zdena Grúberová, Leopold Haverl, Ivan Krajíček, Karol Čálik, Marián Labuda st., Nora Kuželová, Jozef Kuchár, Peter Poldauf, Pavol Juráň, Borek Dlouhý (více)Obsahy(1)
Pôvodná televízna komédia s pesničkami o popletenom Polepetkovi, ktorého otec pošle do sveta v nádeji, že sa konečne naučí správať, chápať a rozprávať ako ostatní. To sa síce nestane, ale Polepetkovi sa podarí získať pre kráľa od hrozného zbojníka ukradnutú korunu a pre seba srdce kráľovskej dcéry princezny Pletany. Polepetkovi, ktorý nakoniec vyžení princeznú. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (23)
„Ach Polepetko, ako sa ja len teším, že som ťa stretla!“ – „Aj ja sa šetím.“ Pre niektorých Slovákov kultový film o popletenom Polepetkovi (Miro Noga), ktorý vyrazí do sveta, aby sa stal kráľom, zaľúbil sa do princeznej Pletany (Jana Nagyová) a čokoládou porazil obávaného železožrúta zbojníka Zubadla (Karol! Čálik!). Televíznej inscenácii (s tomu odpovedajúcim rozpočtom a teda výpravou v čele s namaľovaným lesom) okrem sympatického kastingu (ďalej napr. Marián Labuda) pomáhajú svižné a fakt zábavné a originálne polepetené dialógy. ()
Pripomenul som si v týchto dňoch rozhlasové hry z detstva, ktoré vydával na kazetách Opus. Polepetko bol mojou najobľúbenejšou, azda preto, že to bola aj najdospelejšia rozprávka. V audio verzii by som tomu dal bez váhania päť hviezdičiek. Aj po rokoch to nestratilo na vtipe, sú tam veľmi humorné dialógy či pesničky a celkové vyznenie príbehu mi príde ako podarená paródia na rozprávky s romantickým koncom. No bohužiaľ táto filmová adaptácia má veľa negatív. Prehrávajúci herci, odpudivé papundeklové kulisy (ktoré som v detstve neznášal vo všetkých inscenáciách) a aj zmeny v hereckom obsadení boli k horšiemu - Hlaváček bol lepším komorníkom ako Labuda, lepšie obsadenie mala aj dojka a veľmi chýba Július Satinský čoby pekár. Najväčším pozitívom je však Nagyová, ktorá bola lepšou Pletanou ako Studenková (v jej rozhlasovom podaní vyznela ako hlupaňa). ()
"Koruna sa nestratila, koruna sa ukradla!" Jednoduchý chasník Polepetko Noga (životná rola) z košikárskej rodiny trpí duševnou poruchou ako následkom vyrastania v prostredí, kde sa stále niečo pletie. Zúfalí rodičia Haverl a Grúberová mu nakecajú, že má na to stať sa monarchom a vyšlú ho s nabalenými buchtami do sveta, aby sa ho zbavili. Najprv narazí na hrôzostrašného kovospracujúceho zbojníka Zubadla Čálika, neskôr svojskú princeznú Pletanu Nagyovú so záľubou v manuálnej práci, za čo ju permanentne kritizujú a telesne trestajú kráľ Krajíček tridsiaty tretí, komorník Labuda aj dojka Kuželová. "Princezná nesmie nič robiť! Na robotu tu máme iných!" Rozprávková klasika, skvele zahraná aj zaspievaná, plná humoru, chytľavých pesničiek a s roztomilou princeznou. Ako dieťa som to žral, ako dospelému už mi to neustále slovné pletenie až také vtipné nepríde. Ale nostalgia funguje, takže za štyri pecne železného chleba s hliníkovým džemom. ()
"Som Polepetko, co poplete skoro všetko." Popletený, či trochu tupý, hrdina, který přes, nebo právě kvůli, svému zmatení k ruce princezny, bohatství a panování přijde, je vcelku tradiční pohádkové klišé. Princezna, která se nechová jako princezna, je druhé takové. A že tak často holky lezou do kuchyně. Vlastnoručně upletenou vánočku tomu scenáristovi, který princeznu pošle čistit okapy. Chvilku jsou ty přesmyčky zábavné, ale dost rychle se to začne zajídat. Uvědomělá, ušlechtilá a pracovitá princezna Pletana byla milá, ale půvab princezny Arabely jsem v ní hledala marně. Nemám k tomu dětskou nostalgii, takže mi to ztřeštěně roztomilé nepřipadalo, z mnoha vtipů jsem se usmála jen dvakrát (konkrétně u: "Jasně, že to je hruška, vždyť spadla z borovice," a u "Tak nebudu mít večerní dort", protože král, co má ranní, polední a večerní dort je z principu narušitel diet a sympaťák) a na celý děj mi to připadalo nehorázně dlouhé. Prý si to pro velký úspěch vyžádalo českou verzi. Tak to potěš koště. ()
"Do sveta ma vedie pieseň veselá, veď mi mamka maslo chlebom natrela, na cestu mi nabuchtila pekáče, nech jej drahé dieťa hladom neplače. Volajú ma Polepetko, nehanbím sa za to, dobre ja viem, že keď prší, uschne všetko blato, a keď potom výjde slnko, narobia sa mláky, volajú ma Polepetko, ja som prosím taký. Nech ma čaká, čo ma čaká, nemám strach, už mi svieže cesty šliapu po nohách, veď už dávno viem, že dva krát dva sú päť, v pánovi sa zo mňa stane veľký svet. Volajú ma Polepetko, nehanbím sa za to, dobre ja viem, že keď prší, uschne všetko blato, a keď potom výjde slnko, narobia sa mláky, volajú ma Polepetko, ja som prosím taký." Táto titulná pieseň výborne charakterizuje postavu hlavného hrdinu. Polepetko to má v hlave dosť pomotané, ale je to dobrák od kosti a je s ním zábava. Určite jeden z najlepších hereckých výkonov Miroslava Nogu. Zahral to výborne. ** ()
Galerie (1)
Zajímavosti (4)
- Polepetko sa dočkal aj českej verzie s názvom Polepeta. Jeho muzikálovú verziu nacvičilo divadlo JAKO pri Masarykovej univerzite v Brne a divadlo Piškot v Liberci. Na objednávku Štátnej opery v Banskej Bystrici trojica Stoličný, Štrasser, Bázlik pripravila opernú verziu, ktorá mala ako detská opera premiéru v roku 2003. Vo februári 2009 prebehla premiéra opery Polepetko na opernej scéne Štátneho divadla v Košiciach. (giaruj)
- Polepetko vznikol ako rozhlasová hra pre deti v roku 1978. Autorom bol Peter Stoličný a autor textov Ján Štrasser. Hlavnú úlohu v nej hral Michal Dočolomanský a ešte tu nevystupovala Pletana. V televíznej podobe nastali zmeny v hudbe, ale texty a dejová línia sa zachovali. (giaruj)
- Po úspešnej TV inscenácii vznikla štúdiová nahrávka, ktorú vydal OPUS. Muzikál Polepetko sa dostal do výberu OPUS 100 – Sto zásadných albumov populárnej hudby. (giaruj)
Reklama