Obsahy(1)
Panelákový byt a výpadek proudu, to zas bude neděle!
Je neděle, 11 hodin dopoledne a Flamova matka musí někam odejít. Zdá se, že Flama a Moko mají před sebou neděli snů. Prázdný byt, playstation, coca-cola a pizza, co jim může chybět? Ale jen do chvíle, než vypadne proud. Jeden panelákový byt, čtyři mladí, tři z toho ještě děti a nekonečná neděle. To je prostor, v němž debutující mexický režisér Fernando Eimbecke rozehrál svou hořkou černobílou teenagerovskou komedii. Natolik oslnila domácí publikum, že získala 11 z 12 možných výročních filmových cen Ariel a 8 cen na Mexickém filmovém festivalu v Guadalajaře 2004 a stejně tak byla s úspěchem uvedena na mnohých zahraničních festivalech, včetně MFF Karlovy Vary.
Kromě nesmírně civilních hereckých výkonů mladých herců, po zásluze též oceněných, a skvělé hudbě, která rovněž velmi podstatně vytváří atmosféru tohoto jen zdánlivě nenápadného filmu, je tu nejpozoruhodnější zejména Eimbeckova režie. Dlouhé pasáže, v nichž se mezi postavami zdánlivě nic neděje, střídané směšnosmutnými akcemi zdánlivého veselí, zkomponované k sobě jako hudební skladba, v jejichž rytmu a souzvuku vycházejí najevo další plány, vytvářejí až neuvěřitelně pravdivý portrét dvou teenagerů s jejich problémy, dívky odvedle, jejíž rodiče zapomněli na její narozeniny, a mladíka, který přichází na to, že vlastně nedělá co, skutečně chce. Čas, kdy ti čtyři čekají, až zase zapnou elektřinu a oživí umělý svět všech jejich berliček a pomocníků, se stane z původně nuceného zabíjení nudy jednou z nejzajímavějších chvil jejich dosavadních životů. Zbaveni záchytného systému rutinních činností náhle jednají sami za sebe a nacházejí sílu vyslovit své problémy především sami před sebou.
Eimbeckův hraný debut patří rozhodně k tomu nejlepšímu, co v poslední době na i tak zajímavém filmovém prostoru mexické kinematografie vzniklo.
(oficiální text distributora)
Recenze (88)
Skvělý film, u kterého jsem se rozhodně nenudil. Párkrát jsem se i zasmál a když se ve filmu hraje moje oblíbená hra navíc s oblíbeným klubem, plný počet hvězd je jasný :) ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $147,551║Tržby Celosvetovo $710,000║ ()
Zajímavý černobílý minimalistický film. Perfektní neděle v panelákovém bytě s colou a videohrami (střílečka Bin Ládin x Bush) je pro dva teenagery násilně přerušena výpadkem elektřiny a vpádem šestnáctileté osamělé sousedky dovolující si upéct u nich v troubě buchtu (nebo možná potřebující společnost pro oslavu svých narozenin). No a k tomu ještě prodejce doručí pizzu o 11 sekund později, než je inzerované časové maximum. Zdánlivá pohoda se hroutí a ani dva vetřelci nechtějí vypadnout, protože nemají nic lepšího na práci a bez elektřiny nelze vybojovat ani vítězství ve fotbalové videohře, kdo zaplatí pizzu. Během nastávájící diskuse se uvolní napjatá atmosféra až při konzumaci koláčků, ve kterých se objevila přísada marihuany. A rázem se vyjeví problémy hrdinů - osamělost, problémy s rozlišováním erotické náklonnosti a přátelství (stačí se spárovat a je jasněji), nejistota i znechucení z rozvodu rodičů a jejich věčných hádek o domácí cenné předměty (po střelbě do nich se pár problémů vyřeší), neuspokojivé zaměstnání (telefonické odeslání šéfa do... odstraní i tento problém). Výhledu z gauče vévodí na zdi obraz divokých kachen, které odlétají, tak jako hrdinové filmu od svých starostí. P.S.: Po závěrečných titulcích konečně přijde maminka... Trailer: http://www.csfd.cz/film/208181-kachni-sezona-temporada-de-patos/videa/ ()
Distribuce přišla se sloganem, že jde o nejlepší mexický film příslušného roku. Pokud je to pravdivá informace, pak na tom mexický film opravdu není dobře. Ani ne tak proto, že by šlo o špatný kousek, jako spíš z toho důvodu, že jde o ultralaciný snímeček natáčený v kulisách jednoho panelákového bytu. Mexická kinematografie je patrně extrémně podvyživená a to mi nijak nesedí v porovnání s faktem, že z Mexika pochází řada špičkových režisérů současnosti a viděl jsem řadu snímků s výrazně vyšším rozpočtem. Kachní sezóna je malý neambiciózní film, který dílem připomíná tvorbu české vlny 60. let, dílem produkci americké nezávislé scény. Banální příhody a setkání čtyř hrdinů v jednom bytě velkého sídliště, které připomíná socialistickou výstavbu 70. let na první pohled nevypadají jako dostatečně nosné pro příběh, ale mají svou přitažlivost a postupně vtáhnou diváka do děje. Každý ze čtyř hrdinů v sobě nosí frustraci, donašeč pizzy se postupně odhalí jako neúspěšný intelektuál, který je frustrovaný svojí současnou profesí, další z hrdinů je deptaný rozvodem rodičů a jiný zase osamělostí. Jedno setkání jim pak změní pohled na svět. Vtipné dialogy, ironie a slušné herectví, to jsou klady Kachní sezóny. Celkový dojem: 60 %. ()
Komédia bez lepšej zápletky, či humoru vôbec, zasmial som sa dvakrát, ale cez to všetko to ubehlo pomerne rýchlo. Nudiť začne až v záverečných minútach a aj napriek krátkej stopáži som čakal na koniec pomerne dlho. Detskí herci robia čo môžu, film však zachraňuje skôr kamera a hudba. 55%. ()
Velmi poutavě a podnětně natočený snímek o jednom zdánlivě zcela obyčejném, nudném a ničím zajímavém dni. Uvolňující, přirozené, nezávislé a v podstatě nijak vybočující z řady. Možná snímek, který byste dokázali přejít bez povšimnutí. Přesto, jakmile se děj rozjede, přestane být, stejně onen den, šedý a obyčejný. Setkají se postavy, začnou mluvit, poznávat se, a já si říkala, že bych takový den taky chtěla zažít. Mnohdy nám zdánlivě jednoduché věci, situace či osoby, které nás zprvu ani nezajímají, dokáží nabídnout velké bohatství, které nás dokáže naplnit, pohladit a jež v nás zůstane. ()
Zvlastny film, pri ktorom aj napriek tomu, ze som sa chvilami nudil, ma dokazal nejako aj tak vtiahnut do deja. Mozno aj prave tym, ze nudny nedelny den dvoch chlapcov prerusila 16 rocna susedka, ktora si chcela iba nieco napiect a este k tomu sa vypol prud, kvoli ktoremu nemohli hrat pocitacove hry. Svoju ulohu tu zohral aj roznasac pizze a celkom ma tie konverzacne sarapatky zaujali. Pre laickeho divaka zvyknuteho iba na komercne hity je to urcite odpad, avsak pre mna to bola taka odbocka a oddych pri inom type filmu, ktorym je prave tento film. Druhykrat by som ho uz ale nechcel vidiet... 05.07.2010 _______ Daniel Miranda - (Flama) +++ Diego Catano - (Moko) +++ Danny Perea - (Rita) +++ Enrique Arreola - (Roznášač pizze Ulises) +++ Carolina Politi - (Flamova matka) +++ Hudba: Liquits +++ ()
Filmy z Jižní Ameriky jsou v mém soukromém žebříčku oblíbených filmařských destinací na druhém místě, což znamená, že filmy z této části naší planety považuji za jedny z nejkvalitnějších. A film Kachní sezóna mne v tomto názoru ještě více utvrdil. Ale hezky postupně. Tenhle film jsem sušil doma ve skříni nějakých půl roku, než jsem si ho dnes pustil. Upřímně jsem ale nevěděl, co od toho čekat. Ale co jsem viděl mě velice zaujalo. Omšelé a vcelku nudné panelové sídliště na mexickém předměstí, kde se v neděli v 11 hodin dopoledne nic moc neděje. A za dveřmi v jednom z těchto paneláků v tuto dobu dva čtrnáctiletí kamarádi začínají hrát videohru. Ale co dělat, když náhle vypadne proud? To se potom hodí, když v bytě máte šestnáctiletou sousedku, která si k vám přišla upéct dort. A když potom přijede poslíček s pizzou o několik sekund déle, než měl, a nechce se hnout, dokud mu kluci nezaplatí, je o zábavu postaráno. Tenhle film je podle mého názoru zcela netypický, což mu však přidává na zajímavosti. Sledovat čtyři postavy, jak tráví nedělní dopoledne v panelákovém bytě, to byl úžasný nápad a mě to naprosto nadchlo. Netuším, v čem spočívá kouzlo této mexické komedie, nedokážu ani vysvětlit, proč hodnotím tak, jak hodnotím. Jen prostě tuším, že tohle je něco úžasného a nevšedního, a že si to zaslouží pořádně ohodnotit. A tak uděluji čtyři hvězdičky. ()
Nezávislá laciná komedie osciluící někde velmi lehce nad průměrem. Chtěla by být takovou tou hořkou tragikomedií pro intelektuály, což se jí daří (a mě nudí), ale mám pocit že využívá až příliš mnoho totálně profláklých motivů. Zábavné neverbální pasáže, kdy se občas usmějete střídají několikaminutové dialogy o ničem, kdy bych to nejraději zabalil. Nebýt na tom v kině tak to po třech minutách vypnu. ()
IMHO velmi příjemná nezávislá komedie, která se pro trochu pomalejším začátku docela rozjede... ()
Debut Fernanda Eimbcke Temporada de patos je venovaný jeho veľkým ikonám, Jimovi Jarmuschovi a Jasudžiró Ozuovi. Neprekvapí preto, že obsahuje mnohé štylistické znaky príznačné pre ich diela, no zároveň si nesie prvky Eimbckeho neskoršieho rukopisu. Ako prvé sa nám predstavuje a ožíva pred nami minimalistické prostredie a architektúra sídliska panelových domov. Potom nastupujú postavy - deti, ktoré sú behom jedného voľného dňa konfrontované s množstvom problémov vrátane sveta dospelých, stelesnenom v roznášačovi pizze. Civilnosť zobrazenia bežného života a herectva predstaviteľov štvorlístka hlavných rolí sa v statických obrazoch míňa s romantikou, subjektívnym vnímaním reality (časť, v ktorej majú významnú rolu isté povzbudivé látky) a postmodernou hrou s pravidlami rozprávania. Hravý humor pozdvihuje aj priemernejšie momenty a udržiava pozornosť až do záveru. Mimochodom, až naskočia titulky, film ešte nevypínajte a počkajte si na koniec ;-) 75% ()
Jedná se o snímek, který není určitě pro každého a je potřeba být patřičně naladěn, ale mně tato milá nezávislá mexická černobílá komedie " sedla " ! Příběh nejen o tom, co způsobí zpoždění dodávky pizzy o 11 s a vypadnutí elektrického proudu. Příběh o dětství, o nezájmu v pubertě téměř o nic, je zde obsaženo opravdu vše od vlivu videoher na dnešní mládež, dospívání a s tím související dívky, vychloubání se jeden před druhým...... Když k tomu všemu připočteme koláčky s marihuanou je o zábavu postaráno :o) I na ty kachny dojde, však uvidíte :o) Co musím ještě zmínit je výborná kamera a přesně pasující hudba, opravdu dobře zvolená. Milý snímek zahraný s bravurou a zcela přirozeně všemi představiteli, který vám před očima neskutečně rychle uběhne a vy se přistihnete, že po jeho skončení vám snímek vykouzlil milý úsměv na rtech. 75% ()
Opravdu odpočinkový film, který si ovšem svou originalitou troufne i na některé španělské snímky (nedalo mi to..přestože se jedná o zcela jiný film, atmosféru Amores perros mi přesto připomínal). :) ()
Eimbcke ve svém debutu samozřejmě vychází z "populárních" vzorů, které poznáte třeba hned po prvním záběru. Ale baví skvěle. Zároveň: výkony protagonistů jsou hodné oslavy. Má to "super zvuk" (a cool černobílý obraz). ()
Slunečná neděle. Čtyři lidi v jednom bytě. Nemají co dělat. O každém z nich se něco dozvíme. Proti jejich hereckým představitelům se nedá nic namítat. Párkrát se blýsknul i režisér. Semtam se povedly nějaké dialogy. Výsledek? Nuda přerušovaná záblesky něčeho zajímavého. ()
Skvělý zevl film. Nenásilní herci, scénář, sympaticky to plyne, občas podařený moment. Zevl film. ()
36. LETNÍ FILMOVÁ ŠKOLA UHERSKÉ HRADIŠTĚ 2010 - ? - (Temporada de patos / DUCK SEASON / Kachní sezóna) - 31. 7. 2010 - kino Sportovní hala - Uherské Hradiště - 75% ()
Místo popcornu doporučuju ke koukání nakoupit speciální čokoládové bonbóny s různě barevnými náplněmi uvnitř. Pak můžete začít hrát jednu z báječných her, jejímž smyslem je uhodnout, jaká barva se skrývá pod čokoládovou slupkou. Pokud uhodnete, splní se vám přání... Jen doufám, že nedopadnete jako jedna z postav filmu. Ta chroupala jeden bonbón za druhým, celkem asi 385, a tak nějak neměla štěstí... :-) PS: A ta scéna, kdy kluci hrají na playstationu fotbal, byla taky unikátní. Opravdu k vzteku, když vám těsně před rozhodujícím okamžikem prodloužení VYPNOU ELEKTRICKÝ PROUD... ()
Jestli je něco nic, tak to nic je tohle. Když člověka něco nebaví, tak se na to koukat nemá a já to stejně dokoukala. ()
Jeden byt, čtyři maldí (ne)herci, spousta nápadů a na světě je příjemně svěží komedie. Přestože Fernando Eimbcke nedokázal svůj film uchránit slabších míst (pasáž ze psího útulku na mě působila vysloveně rušivě a vůbec nekorespondovala s celkovou atmosférou filmu), tak zážitek z filmu byl velký. ()
Reklama