Režie:
Nikita MichalkovKamera:
Vladislav OpeljancHudba:
Eduard Nikolajevič ArtěmjevHrají:
Nikita Michalkov, Oleg Meňšikov, Dmitrij Ďužev, Andrej Panin, Vladimir Iljin, Sergej Makoveckij, Artur Smoljaninov, Sergej Garmaš, Pavel Děrevjanko (více)Obsahy(2)
Po šestnácti letech režisér a herec Nikita Michalkov navázal na své oscarové drama Unaveni sluncem (1994) sequelem, jenž ve své době patřil k nejdražším produkcím ruské kinematografie. Svým dílem k velikášskému projektu přispěla i Česká republika. Část filmu se natáčela v pražských lokacích a zázemí barrandovských studií. Unaveni sluncem 2: Odpor nepokračuje ve vyjetých kolejích svého předchůdce. Michalkov se přesunul na žánrové pole válečného filmu, aby vykreslil mezinárodní svár 40. let jako prostor chaosu a šílenství, kde jsou kolesy dějin lidé svíráni bolestí i hysterickým smíchem, potřísněni slzami a krví... Píše se rok 1941. Bývalý divizní velitel Sergej P. Kotov je kriminálníkem v táboře politických vězňů. Nálet nepřátelských vojsk na lágr vede jen k tomu, že se veterán Velké ruské revoluce dostane jako uprchlík do trestního praporu, kde si o moc nepolepší, právě naopak. Dospívající Kotovova dcera se dozví, že její otec není mrtvý. Záhy je však do osidel války zavlečena také ona. Pionýrská vedoucí se nakonec stane frontovou zdravotnicí. Do hry se vrací také obávaný Dmitrij A. Arsenťjev, který kdysi usiloval o Kotovovu manželku, Marusju. Plukovník NKGB je samotným Stalinem vyslán, aby za každou cenu vypátral bývalého soka… (Česká televize)
(více)Recenze (86)
Sice souhlasím s těmi, kdo si myslí, že udělat volné pokračování "Unaveni sluncem" ještě po x letech nebyl nejlepší Nikitův nápad, ale na druhou stranu: proč ne? Kdyby na stejný základ, který by vyjádřil nějakým krátkým úvodem - otec jako politický vězeň v kriminále a zbytek rodiny de facto taky a snaží se znovu setkat, až začne válka, rozhodně by to neprobouzelo ty stejné emoce, jako když to mají být ty samé postavy. Že film nemá jeden příběh a jsou to roztříštěné obrazy? Že se děj utápí v dlouhých záběrech a nikam to nevede? Že tam jsou zbytečně detailní záběry na zmasakrovaná těla a že tam vidíme příliš mnoho podrobností umírání? Válka nemá jeden příběh. Válka je hnusná a umírají tam lidi. A taky jsou někdy mrzačeni. Někdy člověka drží při životě naděje, že dokud má klíče, je v pořádku i dům (potažmo rodina, která tam má být). Je to klišé? Ano. Ale lidé takhle uvažují. Člověk potřebuje nějakou hmatatelnou vzpomínku a naději. Potřebuje věřit tomu, že zatímco on je někde a bojuje za pojmy jako "vlast", "svoboda", "národ", tak to, co není prázdný pojem, ale konkrétní lidé, a to ti nejbližší, jsou živi, zdrávi doma a těší se dobré pohodě. Člověk potřebuje věřit tomu, že i když zrovna spadl do moře a to, na čem se drží je mina, střílejí po něm a není si jist, jestli se může spolehnout na pomoc boží, tak že se jednou setká s těmi, které k životu potřebuje stejně jako vzduch. A člověk potřebuje věřit i tomu, že ho za chvíli, jen co to, co se zrovna děje, skončí, někdo zavolá k čaji. Myslím, že přesně o tomhle ten film je. O válce, lásce, víře a naději. ()
Tak tohle bylo veliký! Michalkov zcela popřel první díl (co je tosakra za manýry dělat dvojku od inteligentních kouzelných evropských filmů) a vytvořil válečný film.. Michalkov film uvedl s tím, že máme hledat to, co je mimo děj a akci. Bohužel akce je téměř všudy přítomná (s trochou té "metafyziky"). Na druhou stranu nelze filmu brát, že krom perfetního vykreslení války (povinně pouštět všem zeleným mozkům!), válečných zvěrstev s ruskou mentalitou se jedná o snímek, který v sobě něco nese.. Myslím tím ty kouzelné scény (například hrající cikáni) a mnoho okamžíků, které v naprosto geniálně použitém filmovém jazyku zaobírají psychologií podobnými věcmi.. Ovšem mnohdy akce zabíjela vše ostatní.. Roztříštěná narativní struktura spada občas do klišé a já fakt nevím jestli bych neměl hodnotit hůř. Na druhou stranu nemůžu říct, že bych se jen na okamžik nudil, nebo považoval film za zbytečný... Panu Ebenovi, který film uváděl bych milerád vzkázal, že když někdo režisérovi znásilní film zkrácením o půl hodiny a pak nám tuto verzi pustí místo verze původní, že to není žádná dobrá zpráva.. Tenhle přístup k filmu NEPATŘÍ!! ()
45th KVIFF 2010 - OPEN EYES - Otevřené oči (Utomljonnyje solncem 2: Predstojanije / BURNT BY THE SUN 2: EXODUS / Unaveni sluncem 2: Exodus) - Zatím nemám porovnání s prvním dílem, ale nechápu hodnocení odpady a podobně. Nebo by pak musel být první díl něco zcela vyjímečného... - 5. 6. 2011 - 75% ()
Pokračování (?) původního filmu mě zmátlo a Nikita Michalkov, jako spoluautor scénáře, riskoval přeražené kotníky, pokud by měl před Annie Wilkes obhájit podivně navazující děj. Generál Kotov byl zastřelen v roce 1936 (původní informace), v roce 1941 (nová informace), nebyl zastřelen vůbec (nejnovější informace). O jeho rodině ani nemluvím. Válečné scény ve mně místy budily dojem, že jde o parodii (defekace, zásah světlicí, Ju 87 vybavený pumovnicí atd.), na druhou stranu musím ocenit vrcholně realistickou scénu, která ukazuje, co všechno je typický chlap ochoten podstoupit, aby přemluvil ženu k odhalení půvabů. ()
Zase tak velký propadák to není. Na tento film je potřeba nahlížet zkrátka jako na ruský film. Není to žádný akční trhák, občas se děj zbytečně táhne a natahuje - škoda. S mentalitou té doby film souvisí (až na občasné přídavky fantazie), herecké výkony jsou náhodou dobré. Tvůrci se snažili podat film s lehkým humorem (Unaveni sluncem 2 mi trochu připomnělo Lazebníka sibiřského - jasný "rukopis" Nikity Michalkova ) i s narůstajícím napětím (mořská plavba na mině byla nápaditá, dojemná). ()
Galerie (19)
Zajímavosti (10)
- Střemhlavý bombardér Ju 87, který se ve filmu opakovaně objevuje, nemohl být v reálu vybaven pumovnicí. Lehčí pumy byly umístěny na závěsnících pod křídly, těžká bomba byla upevněna pod trupem na výklopné vidlici, díky níž se při odhozu ve střemhlavém letu dostala mimo okruh vrtule, kterou by jinak roztříštila. (Necrotongue)
- Plovoucí loď se státním archivem je velmi hlučná a ani lidé, kteří na ni plují, se navzájem pořádně neslyší. Přesto však slyší křik trosečníka, který je vzdálen alespoň na tři sta metrů (Terva)
- Na konci filmu Unaveni sluncem z roku 1994 bylo uvedeno, že plukovník Kotov (Nikita Michalkov) zemřel v roce 1936, jeho manželka Marusja (Ingeborga Dapkunajtě) v roce 1940 a příslušník NKVD Míťa (Oleg Meňšikov) si na konci filmu podřízl žíly (což mohl přežít). Přesto všichni žijí a děj tohoto filmu volně navazuje na film z roku 1994. (Rollo_Tomasi)
Reklama