Režie:
Anthony SimmonsScénář:
Tudor GatesKamera:
Larry PizerHudba:
George MartinHrají:
Peter Sellers, Bernie Searle, Eric Kent, David Daker, Patricia Brake, Keith Chegwin, Bruce Purchase, Hilary Crane, Hilary PritchardObsahy(1)
Příběh o starém zanedbaném herec, který žije sám se svým psem ve vzpomínkách na zašlou slávu kabaretiéra. Když je v té správné náladě, vyrazí si Sam (Peter Sellers) do centra Londýna, aby tam vystupoval jako pouliční zpěvák a tak si vydělal pár drobných. Jednoho dne se k Samovi na ulici vetřou dva sourozenci a stařík se už přestává cítit osamělý. (MVanis)
(více)Recenze (16)
Jak hledat poesii v bezútěšnosti. 1) Hned od začátku jsem se cítil trapně. Je trapné žebrat, trapné pro žebráka, pro obdarovávající i pro lidi okolo. Nic na věci nemění, že jde o kapku ušlechtilejšího bratříčka žebroty busking. K tomuto pocitu se brzy přidal i smutek. Smutek (někdo přátelštější k obdivovatelům snímku by možná řekl melancholie) z toho, co se nevrátí, z osudů některých lidí, smutek ze života. Odvrácená strana Londýna dobře odpovídá zobrazení odvrácené strany života, o niž nikdo nestojí._____ 2) Film jsem si neužíval, i když jsem vnímal jeho poetiku. Optimisté nejsou postavy z filmu, optimisty jsou tvůrci, když se domnívají, že podobné filmy dělají radost. Mně ne. Mám raději popelkovské příběhy se šťastným koncem._____ 3) Film vidí kouzlo v hledání a objevování štěstí, jehož náznak nakonec postavy najdou v tom, co je a ne ve svých snech._____ 4) Výchovně působící poukázání na fakt, že peníze nejsou všechno, je trochu setřeno skutečností, že o nedostatku peněz to celé je._____ 5) Pěkná kamera a zajímavý herecký výkon 48letého Petera Sellerse můj celkový dojem už neovlivní._____ 6) Nezamýšlenou ironií je, že chudé děti jsou oblečeny lépe, než většina dětí tehdy ve šťastném Československu. ()
Ani Sellers nedokáže potiahnuť celý film. Poetika medzi starých bezdomovcom/žobrákom (aj keď domov mal) a dvoma deťmi príliš nefungovala. Naviac, keď boli tie decká tak otravné a ešte oni sa nehanbili vziať si peniaze od žobráka, ktorý disponoval pár pencami. Čakal som nejaké to splatenie dlhu, revanšovanie sa, či už hmotné alebo dobrým skutkom. Naproti tomu mu nechali psa, ktorého aj tak nesmeli vziať do nového domova a ktorého si zaplatil vlastne on sám. Viac sa mi pozdával relatívne prísny vzťah medzi rodičmi a deťmi, aj ten sociálny aspekt určitého (dočasného) hmotného strádania (bez vreckového), ktoré ale mohli dostať viac priestoru. Tiež menej odľahčenosti, ktorá posúvala film skôr do rodinného žánru. Celkovo ma film nechal chladným, čo do značnej miery súviselo aj so spracovaním témy. ()
V predošlom filme, ktorý som videl z Veľkej Británie Deti Železnice som najväčšiu slabinu filmu videl v uhladenosti až naivnosti a suchom britskom humore. A to je zaujímavé, že keď porovnávam tieto dva filmy, normálne si mohli vymeniť názvy filmov. Lebo Deti Železnice boli tými pravými optimistami a tento by sa zas mohol volať Deti priemyselného Londýna. Lebo tu nebolo nič uhladené, ani milé a optimistické už vonkoncom nie. Je tu ukázaná tá časť Londýna, na ktorú Londýnčania hrdí nie sú. Polorozpadnuté domy, všadeprítomná špina, smetiská či dym z priľahlých priemyselných závodov. Do toho ešte aj rodičia, čo rozhodne nepatria k chápavým ani láskavým. Je to pochmúrna , ponurá a smutná balada o deťoch, ktorí chceli len trocha pootravovať starého pána, ale prišli na to, že si môžu pomôcť vo svojich úbohých životoch obojsmerne. Deti rodičia nechápali a starého pána zas okolie a tak sa spojilo osamelosť s detskou hravosťou. A práve toto spojenie bolo pre mna oku lahodiace. Nenarozprávalo sa ani tu až tak veľa, ale keď už Sellers začal, tak to bolo dokonalé. A chcem aj zdôrazniť, že Sellers zahral svoju rolu dokonalo, bravúrne a bez jeho vynikajúceho umenia a aj toho milého prednesu, by film aspoň v mojich očiach stratil najväčšie eso, ktorým nepochybne bol a bolo vidieť, že si to on a aj všetci na placi uvedomovali, bol nezastaviteľný a ešte aj s excelentným výkonom. Po deťoch železnice som išiel do tohto filmu s rešpektom, ale okrem toho, že príbehy sú z Veľkej Británie, tak už nič iné ich nespája a tak tento ma veľmi bavil. Radšej dávam prednosť melanchólii, pred prehnanou dokonalosťou. Silné 4*. ()
Příběh osamělého vysloužilého kabaretiéra (úžasný Peter Sellers, který byl vskutku takřka k nepoznání), protloukajícího se jak se dá, jemuž se do jeho strastiplné pouti připletly dvě trochu oprsklé děti, mne chytnul za srdce, ovšem spíš svou podstatou, nežli zpracováním. Milé bylo ono postupně vzkvétající přátelství zdánlivě nesourodé "čtveřice" (když počítám i hodného oddaného roztomilého pejska - vlastně psí slečnu Bellu, jež poskytovala Samovi v jeho samotě alespoň nějakou společnost), kdy ačkoliv to původně vůbec nevypadalo, mohli se vzájemně obohacovat. Jak svou přítomností (kdy dětem Sam tak trochu "nahrazoval" rodiče, kteří kvůli své pracovní vytíženosti neměli na děti moc čas, a ony mu "na oplátku" vnášely do pochmurného života trochu veselí, a snad i radosti v jeho osamění), tak např. i poznáváním nových míst, dobrodružství, a v neposlední řadě nějaké to životní moudro ("je třeba mít chléb s máslem taky někdy i v hlavě" :-)). Potěšil občas nějaký drobný gag (např. na začátku, kdy Sam s Bellou otevírají staré dveře v cihlové zdi, procházejí jimi, zavírají je - a poté je vidět, že ona zídka je rozpadlá, zvící jen pár metrů, a to vše je navíc venku, takže klidně to mohli normálně obejít :-D, či horlivý úprk na odcizeném bicyklu), ale jinak se mi to zdálo místy celkem rozvleklé, občas jsem měla dokonce pocit, že se tam vlastně až zas tolik neděje, a příběh se nikam moc neposouvá. Postupné vyústění, kdy se vlastně tak trochu "pejskové vyměnili" (nechci moc spoilerovat), chudá rodina se měla snad konečně stěhovat do vysněného domu (a třeba pak i rodiče nebudou muset tolik pracovat), a Sam si vesele skotačil, dal sice naději, že se možná všichni budou mít alespoň o něco lépe, nicméně i tak se nemohu ubránit dojmu, že byl konec trochu křečovitý a useklý, doufala jsem, že se např. Samovi naskytne nějaká pracovní nabídka, nebo tak něco - takto to vypadalo, že se se svým krušným životem jen smířil (byť s novým přátelstvím a pejskem). Ovšem poetická kamera se záběry na centrum, památky, ale i "odvrácenou část" Londýna (sutiny, mlha, železniční přejezd...), a hudba producenta "Brouků" George Martina, tuze potěšila. /"Virtuální retro kino" Willyho Kufalta/ ()
♪Sem tam..nebylo mi vůbec tolik špatně...Sem tam... vybavím si jen vzpomínky matné..Ze starých časů, velký flám. Sellersův životopisec Optimisty označuje za depresivní a pochmurný snímek s ironickým názvem. Ano, sice se z většiny odehrává v opuštěných zchatrálých lokacích odlehlé část Londýna. Navíc hlavní hrdna žije ve zchatrálé barabizně, dostává se do melancholických stavů a venku je většinou zatažené počasí. Ale i tak jsem se (především v první polovině) během sledování mnohdy usmíval. Hlavně díky pravidelným pouličním písničkám, svérázným průpovídkám hlavní postavy Sama, vznikajícímu dojemnému vztahu, který začíná mezi ním a dětmi a celé té poezii, kterou to dohromady vytvářelo. Dokonce došlo místy i na nenápadný humor (zasmál jsem, jak si Sam vydatně cukroval kávu.) Takže přes depresivní vrstvu, jak filmu, tak samotné postavy Sama, se jedná film, který si zaslouží žánr poetický a má svoje kouzlo, opodstatněný název i smířlívé zakončení. Nedivím se, že uvrhl Petera Sellerse do nostalgické nálady. Nejlepší část byl pro mě výlet do centra Londýna, kde Sama a děti navíc doplnil ještě další pouliční bavič s papouškem. Ve druhé polovině by si film možná zasloužil trochu zkrátit, ale tak s nemyslím, že by tento film byl ve své době kasovně propadák a dodnes byl převážně neznámý kvůli nějaké pochmurnosti. Spíše kvůli minimalistickému stylu vyprávění s mimem akce a postav a díky zdánlivé banálností příběhu. Ale fajnšmekrům minimálně přes Petera Sellerse by utéct neměl. Ten záhadný výtečník s Britských ostrovů zde opět fascinujícím způsobem, opět ztvárnil úplně jinou úplně jinak , další záhadnou postavu. Už když v úvodu procítěne zpívá tu písničku, věděl jsem, že mi to skončí jako citace v komentáři (:D). Jeho dětští partneří ho ale skvěle doplnili. Ale on je to hezký film celkově, se skvělou hrou očí v závěru navrch. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (2)
- Peter Sellers se pohroužil do povahových rysů a hlasu své postavy ze severu Anglie natolik, že když natáčel ve West Endu své pouliční výstupy, vypadal tak autenticky, že kolemjdoucí zapomínali na jeho totožnost a dávali mu do klobouku peníze (Kamera byla skrytá přes ulici). (Pavlínka9)
- Peter Sellers modeloval postavu Sama podle několika severoanglických komiků, na něž si z mládí vzpomínal, a také podle varietního klauna z devatenáctého století Dana Lena, s nímž se setkal při jedné spiritistické seanci. (Pavlínka9)
Reklama