Obsahy(1)
Na pozadí přelomových historických událostí, jakým je první výprava do vesmíru, se odvíjí příběh doktora Pokrovského, který pečuje o zdraví sovětských kosmonautů. Rozpolcená Danielova duše nenachází klidu v osobním ani profesním životě. Oscilujíc mezi dvěma milujícími ženami, otcovými ambicemi, vlastními komplexy a službou rodné zemi nenachází prostor pro sebe sama. Očekávání velkého vítězství se v blátivě rozbředlé základně kazašského Bajkonuru mění v předtuchu hrozící smrti nevinných lidí, na níž by doktor nesl nesmazatelnou vinu.
Pohled do zákulisí Gagarinova startu je především výpovědí o duševním tápání lidí, jež se ocitli před dilematem, které může navždy proměnit jejich život. Stylisticky vytříbený film problematizuje romantiku chruščovovského období, ke které odkazuje i název filmu přejatý z proslulé Okudžavovy písně.
(oficiální text distributora)
Recenze (22)
Jaro 1961 v kazašské stepi, kde se chystá start první kosmické lodi s člověkem na palubě. Bláto, pár dřevěných boud, hlína, beton, šeď, nuda. Všechno tak šedé, až jsem občas zapomínal, že koukám na barevný film. Na základně nejsou žádní pečlivě vybraní muži s výbornou fyzickou i psychckou kondicí, jak bych předpokládal, ale hroutící se neurotici. Něco jako Woody Allen, ale bez humoru. Ale dokázal jsem u toho neusnout. ()
Tento film u mě hraničí na hraně čtyř až pěti hvězdiček... Ještě si ho musím nechat rozležet v hlavě. Díky němu jsem se ale znovu setkala s herectvím Gruzína Meraba Ninidze, který mě před notnou dobou zaujal ve filmu Nikde v Africe... Mimochodem i Čulpan Chamatova svou roli zahrála dost nezapomenutelně... všechny postavy se filmu míhají jak v nějaké panoptiku oné doby. Snímku by neuškodila černobílá verze... ještě více by se vyzněním přiblížil oné době, kdy se nové dralo ke světlu, aby se to progresivní po nějaké době stalo jen matnou vzpomínkou na urputné snažení být za každou cenu v něčem první... Takový Čevengur 60. let... ()
Okrem tohto filmu som od Germana, ml. videla len Garpastum, takže všetky pomerky sú vo vzťahu k nemu ;-). V zásade opäť spojenie súkromnej línie s udalosťami národného (až svetového) dejinného významu. Tentokrát ľudí a ich bežností okolo vyslania prvého kozmonauta do vesmíru. Možno je to aj obdobím, v ktorom sa film odohráva - oproti Garpastu Papierový vojak (ako bol flm uvedený na ArtFilme 2009) postráda atmosféru nostalgie za "starými dobrými časmi". V zásade, niet sa čo diviť, keďže PV spadá do postalinského obdobia, ktoré sa neustále pripomína, či už väzenskými lágrami alebo úžasným portrétom J.V. Stalina lemovaného žiarovkami. Ladenie teda o poznanie ťaživejšie, temnejšie; trochu náročnejšie na koncentráciu. Samozrejme, pridajte si "klasicky rusky" dokonalý vizuál s rámovaním na milimeter. ()
Abstrakce a nuda. Když se za umění stylizovat považuje neschopnost vytvořit zajímavou věc, tak nevím. Mně to přišlo zdlouhavé a utahané. Ovšem pokud to shůry sledoval Jurij Gagarin, tak to pro něj muselo být docela k popukání. A co se týče záměru bořit mýty? Pro většinu bořičů je charakteristické, že sami nic nedokázali. Dvě hvězdy za atmosféru a scenérii. ()
Jedna hvězda za jakési "umění", které jsem z toho cítil, ale pro moji generaci zcela bezpředmětný film o lidské povaze, odhodlání a patriotismu. NESKUTEČNĚ ponuré scenérie, bahno, hnus, déšť, zima. A hlavně neskutečná nuda. Ty dvě hodiny působí, jako kdyby byly čtyři. Po tomto filmu jsem ztratil jakoukoli motivaci se kdykoli v životě jet podívat do Ruska. Hodně jsem bojoval, abych neusnul. Navíc ten ruský prapodivný post-synchron (nebo co to bylo) bez jakéhokoliv herectví byl opravdu ubíjející. Jeden z filmů, které bych nikdy nemusel vidět. ()
Galerie (36)
Zajímavosti (2)
- Papírový voják je název písně Bulata Okudžavy a ve filmu také zazní. Zpívá se v ní o papírovém vojáčkovi (hračce), který je vhozen do ohně a shoří. (Gray)
- Ve filmu je nepřímo zobrazena smrtelná nehoda Valentina Bondarenka, člena prvního oddílu kosmonautů. Během testu v přetlakové komoře bohaté na kyslík došlo k požáru. Kyslík se prudce vznítil, vyhořel a vznikl podtlak. Bondarenko, který utrpěl popáleniny 3. stupně na 90 % povrchu těla, zůstal v barokomoře ještě půl hodiny, než se lékařskému personálu podařilo otevřít dveře. Zemřel po několika hodinách na popáleninový šok v moskevské Botkinově nemocnici. Stalo se 23. března 1961, tedy jen několik dní před ostrým startem Jurije Gagarina. Nehodu i smrt Valentina Bondarenka vláda SSSR tajila (celý kosmický program podléhal přísnému utajení) a první zmínky o události pronikly na veřejnost v 80. letech 20. století. (Gray)
Reklama