Režie:
Mario AndreacchioScénář:
John GoldsmithKamera:
Geoffrey SimpsonHudba:
Frank StrangioHrají:
Kiefer Sutherland, Nastassja Kinski, Alun Armstrong, Thomas Heinze, Jaroslav Vízner, Nicholas Hope, Karel Bělohradský, Martin Učík, Zuzana Hodková (více)Obsahy(1)
Paul Gauguin obětoval svému umění vše. Život, lásku i svou rodinu. Byla to příliš vysoká cena? V roce 1880 byl Paul Gauguin úspěšným makléřem na pařížské burze, žil spořádaným měšťanským životem a miloval svou dánskou manželku Mette a své čtyři děti. Ještě víc však miloval malování, kterým vyplňoval každou volnou chvilku. I přesto by možná zůstalo jen jeho celoživotním koníčkem, kdyby jednoho dne nepotkal na pařížské ulici svůj osud. Jmenoval se Camille Pissarro, a přestože sám teprve bojoval o uznání v uměleckém světě, Gauguin jeho dílo znal a hluboce obdivoval. A když se tento jeho idol pochvalně vyjádřil o jeho vlastní tvorbě, bylo rozhodnuto. Pověsí makléřství na hřebíček, stane se malířem. Jenomže nechtěl, nemohl malovat klasicky, tradičně, tak jak to vyžadovala tehdejší společnost. Nechtěl malovat to, co viděl, ale to, co cítil. Spalovala jej touha vytvořit něco nového, převratného, inspiraci k tomu však v Evropě hledal marně. Našel ji až ve vzdáleném Pacifiku, na Tahiti. Tam bylo vše, o čem snil: světlo, barvy, krajina a lidé. Tam se mohl vrátit až do dětského věku lidstva, podívat se zblízka na záhady našeho původu. Tam mohl najít odpověď na otázky, které jej celý život znepokojovaly: Odkud jsme přišli? Co jsme zač? A kam spějeme? Roli Paula Gauguina svěřil režisér Mario Andreacchio poněkud překvapivě Kieferu Sutherlandovi, známému spíš z rolí drsných chlápků všeho druhu. Nejpozoruhodnější na celém filmu je ovšem kamera Geoffreyho Simpsona, díky níž máme možnost poznat tento pozemský ráj v celé jeho úchvatné nádheře – tak, jak jej asi před více než sto lety spatřil Paul Gauguin. (Česká televize)
(více)Recenze (25)
Pekný portrét človeka, neváhajúceho zahodiť všetko, ktorý sa cez posadnutosť svojim koníčkom prepracuje až k nekompromisnému idealistovi idúcemu neúprosne za svojim chimerickým cieľom, aj so všetkými zakopnutiami a pochybnosťami, ktoré ku genialite nesporne patria. Ja sám síce umeniu nerozumiem, takže ani nedokážem posúdiť prečo že to bol Paul Gauguin takým skvelým umelcom, ale mám slabosť pre takéto buričské charaktery, o to viac ak majú ešte pevné morálne zásady, ktoré, priznajme si, s výnimkou rečových obratov až také bežné nie sú ani dnes. Uznám ale aj, že pre iného človeka, možno drvivú väčšinu, to musí jednoducho vyzerať, že sa iba totálne zbláznil. Uznám to, možno aj pochopím, ale nie som ochotný akceptovať . . ()
"Nalezený ráj" je jedním z těch filmů, které by se za jiných okolností - výrazně lepší režisér s jasnou vizí a koncentrovanější scénář - mohly zapsat mezi ta nejzdařilejší životopisná díla. Nejde si ale jen vybrat vhodného "kandidáta" a snažit se promlouvat o rozervané duši umělcově bez jasného rozmyslu, což se v případě "Nalezeného ráje" bohužel stalo. Životní příběh Paula Gauguina v pojetí Maria Andreacchiho je pouhým sledem událostí, které přes svůj nesporný dramatický potenciál zůstávají nevyužity a celek působí jako "takový hezký příběh". Ještě štěstí, že alespoň z Kiefera Sutherlanda prýští zaujetí a oddanost roli a "Nalezený ráj" tak obsahuje i některé opravdu silné momenty...Věčná škoda promarněné šance. ()
Ach ti muži ! Rozpínajíce křídla a plníce si své velké, mužů hodné sny, neváhají šlapat po skromných snech svých žen, které život naučil držet se při zemi. Výrazné osobnosti v říši mužů nevyjímaje - dost možná, že právě o nich to platí dvojnásob, neboť mnohdy prostě nedokážou utrácet svůj drahocenný čas v únavném a jednotvárném, byť finančně dobře ohodnoceném zaměstnání. Nutně se potřebují seberealizovat - v nějakém v dané době nevýnosném, leč pro ně nanejvýš interesantním oboru. Nemohou odolat (stejně jako noční motýl bledému svitu lampy). Plni smělých plánů hodlají proměnit svět - či alespoň POHLED na svět ... a ohromně se diví, pokud je jejich drahé polovičky s veškerým potomstvem nechtějí oddaně následovat. Hledají ztracené ráje a přitom zapomínají, že z pravého Ráje Bůh člověka vypověděl už velmi dávno ... a na Zem ho poslal za trest, nikoli za odměnu. Neboť ve své vševědoucnosti zcela správně odhadl, že člověk sice bude schopný všeho, ale VLASTNÍ Ráj na Zemi si nikdy nevybuduje, byť by se snažil sebevíc. A tak i Paul Gauguin najde jen střípky světa, který se snad kdysi velmi vzdáleně Ráji podobal ... než do něj vstoupila noha bílého kolonizátora. Přesto dokáže zachytit jeho podstatu - samouk, který předběhl dobu, a proto mu jeho současníci nemohli porozumět. Snímek bohužel dosti necitlivě proskakuje časoprostorem sem tam a trochu nesoustředěně tak těká z místa na místo - zkrátka: Zdá se, že mu chybí vyjadřovací schopnosti pravého, byť svým okolím vysmívaného umělce. P.S.: Oč by bylo lidstvo ochuzeno ... kdyby nemělo vizionáře, kteří prostě MUSELI být v některých ohledech sobečtí - jinak by nedokázali posunout hranice vědy - nebo umění ... 3,5* ()
Byl vyvolen. Sám dobrodruh, bez závazků. Pro zanícený obdiv, banket smyslů. Postihnout pohostinnost, posvátnost exotiky. Vidět nálady, cítit tepající barvy. Nasytit se plnokrevně mlčením, šepoty a výkřiky dnů a nocí dálavy. Zhmotnit, zpodobnit, zasadit do pláten kořeny, prosadit se rituály s ornamentem, zarámovat je svým jménem. Uměním srdce pokynout zemi, hořící jako rubín, z níž vyvěrají individuální, osvobozující tahy. ()
HUDBA: FRANK STRANGIO; Slibných 15min. začátku se pod špatným režijním vedení topí v oceánu nevyváženosti a plytkosti. Na palubě chybí dobrý kapitán v podobě režiséra a dramaturga, který by tento koráb dovedl bezpečně do přístavu divákovy duše. Naštěstí je zde slušný výkon Kiefera Sutherlanda a skutečný příběh Paula Gauguina. ()
Galerie (12)
Zajímavosti (1)
- Kiefer Sutherland si zde zahrál stejnou postavu Paula Gauguina jako jeho otec Donald Sutherland ve filmu Wolf at the Door (1986) (ledzepfan)
Reklama