Režie:
František FilipScénář:
Pavla Petráková - SlancováKamera:
Jiří KadaňkaHudba:
Otmar MáchaHrají:
Ondřej Vetchý, Radovan Lukavský, Jan Přeučil, Jiří Bruder, Václav Sloup, Marcel Vašinka, Jiří Wohanka, Zdeňka Žádníková-Volencová, Jiří Šesták, Zdeněk Maryška, Lumír Olšovský, Radan RusevObsahy(1)
Sebevědomého a tvrdého panovníka by nikdy nenapadlo, že kdosi nahoře sčítá jeho špatné skutky, a nakonec přijde zasloužený trest. Teprve ve chvíli, kdy se stává vyhnancem a musí žít jako každý obyčejný člověk, tvrdě pracovat, aby se uživil, nachází nový přístup k životu. A nakonec se z něj stává moudrý a spravedlivý vladař... Pohádku podle literární předlohy Vojtěcha Martínka napsala Pavla Slancová. Režisér František Filip tu poskytl zajímavou hereckou příležitost Ondřeji Vetchému v roli krále a stejně tak Zdeňce Volencové-Žádníkové v dvojroli královny a Adély. (Česká televize)
(více)Recenze (33)
Hodně slabá televizní pohádka na nedělní odpoledne, která není ani tak pohádkou jako morální poselství proti pýše a nadřazenosti někoho nad jinými. Ondřej Vetchý i když je skvělý herec, tak tady přehrává, až to není pěkné. Kulisy jsou příšerné (nebo spíše ty triky skrz modrou obrazovku, kterou známe z relací o počasí). Děj je také nudný a celé to vypadá jako divadelní představení. Půvabná Zdeňka Žádníková to nezachrání. [543. hodnocení, 28. komentář, 58%] ()
Takové ty nedělní poobědové pohádky mi vlastně nic neříkají. Neměl jsem je rád ani jako děcko, tím spíš mě nezajímají teď. Papundeklové kulisy, nudný a klišovitý děj, "divadelní" vzezření o pár postavách (ty prázdné zámky a království mě vždycky děsily!) a občas přehnaná infantilnost. O pyšném panovíkovi vlastně není jiná. Jenže když jsem zahlídnul prvních pár minut, tak mě něčím zaujala a zůstal jsem až do konce. Možná to byl právě Vetchý, na kterém to celé stojí, a který svého krutého krále zahrál až démonicky (v rámci televizní pohádky). Takže 50% si u mě tohle dílko vysloužilo už jen tím, že mě zaujalo. Což se nedělní pohádce nepodařilo dobrých 20 let. ()
Česká televizní pohádka o napravení pyšného a krutého vladaře. Mocného a nadutého panovníka, jenž se na každého ihned rozkřikl a kvůli své pýše a bohorovnosti se nechal nazývat Pán pánů, hrál přesvědčivě O. Vetchý. Avšak i on se musí přesvědčit, jak těžké je vydělávat si na chleba a žít v tyranizované společnosti. Bohužel díky kombinaci reality a snu je autorovi usnadněno vysvětlení navozené mírně schizofrenní situace. Ve vedlejších rolích se představili slepý poustevník R. Lukavský, královna Z. Žádníková, rádce J. Přeučil či dřevorubec J. Šesták. Nepříliš přívětivá a neveselá pohádka známého režiséra F. Filipa však nepředstavuje kromě výkonu hlavní postavy nic výjimečného, co by stálo za zaznamenání. ()
Pýcha, urozenost, moudrost a (královské) ego spolu nejdou dohromady? No tak se na to podíváme v nepříliš známé tv pohádce řemeslníka na slovo vzatého Františka Filipa. Tahle jeho pohádka pro odrostlejší diváckou vrstvu rozhodně nehodlá přesvědčit o opaku. Má sice své určité klady, ale její snaha neustále poučovat a vesměs i pičovat, je vážně vlezlá až neúnosná, i když v určitých bodech disponuje dospělejší myšlenkovou realizací. Mocný král Jakub vládne přísně až krutě a nezná s nikým slitování. Je to tyran, kterého se chudý lid bojí, manželka má před ním bojácný respekt a on jí pohrdá, i tím, že mu nedala potomka. Jak je v příběhu letmo zmíněno, údajně vždy takový zlý nebýval, ale divák se příčinu jeho radikální změny charakteru nikterak nedozví. A pak se vše změní a události se dají do pohybu. Nadutý a zlý panovník se rouhal Bohu a ten ho po právu ztrestal, anebo to v závěru všechno vyplyne jinak? Z jeho blahobytu byl vyhnán mezi obyčejné lidi, aby napravil svůj špatný charakter a vzdal se své touhy vládnout celé zemi jako Pán pánů. Charismatický Ondřej Vetchý ztvárnil ne úplně nezajímavou dvojroli. V něm určitě chybu nevidím. Horší už je to s tím, proč píchatelná Zdenka Žádníková také ztvárnila dvojroli - panovníkovu hodnou manželku a dřevorubcovu hodnou dceru. V logice si právě tímto krokem příběh, typicky pohádkový jen velmi okrajově, značně odporuje. V závěru totiž přijde rozuzlení, které zklame, a už tak značně předvídatelnému příběhu s jasným morálním posláním příliš na scenáristické kvalitě nepřidá. Nejmenší děti se u téhle pohádky bavit nebudou. Odrostlejším divákům bude vadit nahromaděné množství ponaučení stran špatných charakterových vlastností, které je dost neúnosné, vesměs podávané polopatickým způsobem. Nenadchne ani studiová realizace využívající ve velké míře modré pozadí, kdy je příliš okatě zřejmé, že herci jen předstírají "výpravnou" prostorovost. Vrcholem je pak kácení stromů v lese, kdy je možno vidět originální způsob ztvárnění této činnosti (rozuměj katastrofální), včetně krvavých mozolů na rukou Ondřeje Vetchého. Když to tak vezmu, i když realizace není nijak oslnivá, svojí poetikou s daným celkem obstojně koresponduje. Jak to s králem dopadne, je předvídatelné až hanba, a až přijde na nepovedenou pointu, není o co stát. Za zmínku stojí pan Radovan Lukavský, který v lesní chatrči coby moudrý poustevník nebo snad Bůh (?) ve dvou scénách dokázal víc, než všichni dohromady, co strávili trojnásobek času v příběhu. Nakonec nemám příliš velká doporučení si tuhle pohádku, prostou kouzel i čar, dát. Herecky je zvládnutá, režie má pár nápadů, ale jako celek je to předvídatelné dílo, co má plnou hubu přechytralých, morálních keců, a napravit někoho za hodinu, jak se následně dozvíme, zkrátka není možné. Aha, už vím, komu je tahle pohádka určená - komu jinému, než našim státníkům přece. Ti se v ní jistě poznají. Ostatním divákům to přehnané poučování bude postupem času vadit a celkové vyznění jim stačit nebude. Údiv sklidí i nelogické a málo opodstatněné chování postav. 40% () (méně) (více)
Otřepaný příběh o tom, jak se zlý panovník napravil, když na vlastní kůži poznal, jak se žije prostému lidu. Navíc odvyprávěný suchopárně bez nějaké větší invence. Vetchý často působí poněkud křečovitě a snové rozuzlení téhle pohádce také na kráse nepřidá. Slepý boží služebník v podaní Radovana Lukavského nemůže nepřipomenout Ctihodného Jorgeho z rozhlasové hry Jméno růže, tady je to ale o něco větší klaďas:-) ()
Reklama