Režie:
Bille AugustScénář:
Ingmar BergmanKamera:
Jörgen PerssonHrají:
Samuel Fröler, Pernilla August, Max von Sydow, Ghita Nørby, Lena Endre, Keve Hjelm, Björn Kjellman, Börje Ahlstedt, Hans Alfredson, Lena T. Hansson (více)Obsahy(1)
Ingmar Bergman, patrně jeden z nejlepších filmařů všech dob, ve spolupráci s režisérem Billem Augustem přináší příběh svých rodičů, Anny a Henrika Bergmanových, páru, jemuž od počátku nepřál osud. Hluboké biografické drama z roku 1992 bylo oceněno dvěma hlavními cenami na Mezinárodním filmovém festivalu v Cannes. (oficiální text distributora)
Recenze (7)
Zlatá Palma ()
Moj oblubeny reziser Ingmar Bergman postupne stratil vieru v Boha a stal sa ateistom. Vo svojich filmoch sa venoval existencialnym otazkoam zivota, smrti hladaniu Boha, pravde, klamstvu. Film toto nezobrazuje, sustredi sa na Bergmanovych rodicov, ktori mali hodne pohnuty osud, a to film ukazuje fakt majstrovsky. Uzivatel brumbrum to tu brutalne rozobral, no napokon s nim suhlasim len co sa tyka toho evanjelickeho cernoprdelnika, to bola katastrofa sama o sebe. Cernoprdelnik bol zozensteny, nesympaticky, schopny revat od smutku ale i dostat zachvaty zurivosti. No, pekny brutal v com este mlady Bergman vyrastal. preto mam s nim tolko spolocne a preto je Bergman jeden z mojich najoblubenejsich reziserov, tazka konkurencia i Tarantinovi : 90 % ()
Nebolo to vyslovene zle, ale zasa: ani nic moc. Sledovat 3 hodiny, ako sa zozenstely reformovany pastorko snazi dospiet, zatial co jeho rozmaznana velkopanska zenuska balancuje medzi sebaobetovanim sa v ramci ziskavania zivotneho poznania a tuzbou zbehnut za mamickou a zvycajnym prepychom, je proste pridlho. Tipek vrcholne nesympaticky: nemuzny, nerozhodny, nevypocitatelny, schopny plakat od dojatia a vzapati devenke rozmlatit hubu. Ona o nic lepsie: tucnucka, rozmaznana, naladova, medzi tuzbou byt svaticou a stredobodom vesmiru. Chudak ta jeho povodna snubenka, coby jedina spravna zenska v celom pocine. A stary pan tiez hodne sympatak, aj ked v slepacej papuci. Luto mi bolo maleho Petrusa: namiesto zmasakrovania by bol byval potreboval lasku. Z osudu takychto deti su neskor nebezpecne individua. Mali to cele skratit. To o nasich by sa dalo natocit ine rosambo, nie takakto zuvacka :o). Je pruser, ked takyto nemastny neslany, odpustenia neschopny, vecne seba hladajuci nemuzny chudacik, sa vmontuje do ulohy pastora, vidiac sa ako pasie stado bozich oveciek. Lenze, to by musel mat najprv gule na mieste. Na 3* to postacilo hadam, snazili sa hodne, aj ked kukat na dvoch hlavnych hodne nesympatickych protagonistov 3 hodiny, je silny tabak. PS: pozeram, ze nie kazdy pochopil, preco chcel Petrus utopit maleho - sak je to jasne jak facka; ved mama vravela, ze sa nemoze starat o dalsieho - a navyse ho neznasa, pretoze je vlastny a pekny a milovany. To deti robia. Ked som videl, jak na neho kuka, vravim manzelke: zabije ho. Vzit sa do tej detskej duse, tyranej dospelakmi, sa podari zrejme len pamatnikom. Dosiel s rozbitou hubou a krvavym nosom - a tak aj odchadzal; ved to vykreslili dokonale. Mali sa mu venovat: laska, laska a zasa len laska. Inak bude mat deficit cely zivot. Pastorko to mal vediet, z tych jeho kniziek reformovanych sa to mohol dozvediet, keby si nehladal vajcia pol zivota. ()
Chvílemi jsem myslel, že Bergmanovy se teď už skutečně povraždí, protože to u těch dvou někdy vypadalo jako u Jiřího a Marty. Ale láska to musela být velká, když i přesto spolu vydrželi. Tak a teď k filmu - Ingmar své rodině nezůstavá nic dlužný. Ukazuje výbuchy vzteku svého otce, povýšenost své matky, zkaženost praprarodičů. Jediný, kdo z toho všeho vychází se ctí, je vznešený dědeček ve skvostném podání Maxe von Sydowa. A to připisuji tomu, že Ingmar o něm ví maximálně tak z vyprávění. Výprava je nádherná, hudba rovněž. Ale ta režie. Bille August mnohokrát překročí rozdíl, mezi pomale plynoucím vyprávěním a natahovanou nudou. Obzvláště prostřední třetina je k uzoufání. Některé motivy nejsou vysvětleny (proč jim chce adoptivní chlapec utopit syna - skvostná scéna). Výsledek je někde mezi třemi a čtyřmi hvězdičkami. Nakonec se rozhoduji pro tři, poněvadž i ten konec působí velice zkratkovitě... Jak jinak snímek má i šestihodinovou televizní verzi. Ta však byla uvedena dříve a proto nemohlo být S nejlepšími úmysly nominováno na Oscara, čímž se jedná o neznámý film, i pro bergmanofily... Je to škoda. ()
Méně známý film - velká škoda! Už pro ten scénář, který je mimořádně kvalitní (naštěstí je dostupný v češtině v knižní podobě; název: „Dobrá vůle“). Film sám doplácí na to, že je sestřihem TV série, která je mnohem propracovanější a logičtější, i když po režijní stránce je to jen průměr. Pernilla August a Samuel Fröler jsou ovšem skvostní. Díky jejich výkonům nelze dát méně než 4 hvězdy. ()
Galerie (16)
Zajímavosti (3)
- Film byl natočen za osm měsíců. (ČSFD)
- Celosvětová premiéra proběhla v květnu 1992 na filmovém festivalu v Cannes. (ČSFD)
- Film měl být původně jako šestihodinová minisérie. (ČSFD)
Reklama