Režie:
Carlos SauraScénář:
Carlos SauraKamera:
Teo EscamillaHudba:
Giorgio MainieroHrají:
Geraldine Chaplin, Fernando Rey, Isabel Mestres, Joaquín Hinojosa, Norman Briski, Francisco Guijar, Ana TorrentObsahy(1)
Když přijíždí třicetiletá Elisa (Geraldine Chaplinová) po letech navštívit svého otce (Fernando Rey), nachází stárnoucího muže, který se na pustém kastilském venkově snaží vyrovnat se svým minulým životem a zároveň nalézt sílu pro blížící se konec. Přestože se Elisa přiznává, že jí nijak nechyběl, je nyní podvědomě přitahována právě k němu – k člověku, který kdysi opustil její matku bez jediného slova. (NFA)
(více)Recenze (24)
Dosť náročný film na sledovanie, keďže to prelínanie reality s fikciou je niekedy až nerozpoznateľné a k tomu ešte aj tá dĺžka a rozvláčnosť filmu si vyžadujú od diváka veľa sústredenia. Ja som sa síce sústredil, ale aj tak ma to až tak nechytilo, aby som hodnotil nadpriemerne. Herecké výkony však určite stoja za povšimnutie. ()
Moc dobře jsem udělal, že jsem jednou zase po velmi dlouhé době sáhl po Saurovi. Natočil již poněkolikáté velmi přesvědčivou, psychologickou sondu do zákoutí jedné, ženské duše, v čele, s tehdy velmi půvabnou Geraldine. Možná bych šel i do plných, ale to bych já, starý vůl nesměl splašit tak otřesné titulky, které můj dojem, chtě, nechtě srazily dolů. Omlouvám se, Carlo, příště si dám větší práci a další film zase zvednu, slibuju na svůj pupík. ()
Upraveno v říjnu 2022. Eliso, můj živote je alegorií par excellence. Carlos Saura vytvořil alegorickou koláž, jeden ze svých nejpozoruhodnějších filmů, hlubokomyslné a mnohovrstevné dílo. Pokud chceme mluviti ve spojení se Saurou o surrealismu, tak rozhodně zde. Skutečnosti (je jich vícero, mají odlišné výchozí body v zorných úhlech pohledu) jsou promíchány samy se sebou, zároveň se mísí se vzpomínkami (jsou zkosené časem a lidskou pamětí), představami (do čehož lze počítat i vzpomínky skrze někoho jiného) a touhami (i potlačenými). Největší zájem se upírá k umění, k literatuře, k divadlu, k filmu, k různým prvkům (jako obraz - zde estetické výtvory kameramana Tea Escamilly -, nebo hudba) a ke vztahům (k těm vzájemným, ale také k těm skrytým), k textům a k jejich rozdílným interpretacím. A ještě je do toho všeho vmáčknuto filosofické vyprávění, úvahy o základních strukturách civilizovaného světa, tužba po dosažení původní jednoty (tedy té lidské, nezkažené civilizací, již žádá Rousseau, když volá po návratu k přírodě, což však vlastně znamená tu "božskou", neboť ještě nebyla poskvrněna ani hříchem, ani pochybností nebo pochybením), fraška a fikce. Je zde Pedro Calderón de la Barca, barokní básník, voják, dramatik a kněz, se svou hrou Velké divadlo světa, neboť "náš život je komedie a celý svět je divadlo frašky, všichni v něm jsou podvodníci a autorem je Bůh". A také spisovatel, jezuita a filosof Baltasar Gracián se svou satirou, protiklady, změnami pohledu. hříčkami, vrstvami, pudy, zklamáním, nevinností a existencialismem Kritikonu. A ještě Pygmalion, zkoumání svobody (osobní, umělecké, společenské, vztahové, bytostné), hudba (novátor Erik Satie), kastilský venkov, Segovia a poezie. Hlavním objektem zájmu je Luis (vynikající Fernando Rey), muž, jenž před lety opustil rodinu. Aby přesto nikdy nepřestal být činorodým v duševní oblasti. Skromně, svérázně, nejbytostněji. Dalším objektem zájmu je Elisa Santamaria (dobrá Geraldine Chaplin, rovněž v roli své matky, a jako malá pak Ana Torrent), Luisova dcera se svou vlastní vztahovou nevzhledností. Je prostředkem Luisova vykoupení i osvobození, je jeho účinem i následkem. Z dalších rolí: Luisova dcera a Elisina sestra Isabel (Isabel Mestres, jako malá pak Arantxa Escamilla), Isabelin manžel a idealističtější právník Julián (Joaquín Hinojosa), nebo Elisin manžílek Antonio (Norman Briski). Eliso, můj živote: vskutku pozoruhodný Saurův film: alegorická filosofická báseň o umění, o životě, o svobodě, o základních strukturách i vzájemných vztazích. Ponechme stranou otázku, zda je transcendentní Bůh, absolutní substance, totožný s Bohem-Stvořitelem, avšak právě Stvořitel je tím, kdo lidem určuje role, a je pouze na nás, nakolik dokonale postavu vytvoříme. Ojedinělý filmový prožitek! ()
Vzpomínám si, jak jsem kdysi po skvostném Cría cuervos šel zvědavě do Ponrepa na tenhle Saurův film, a jak jsem byl pak z něho trochu rozpačitý. Těšil jsem se na další těžkomyslnou melancholickou pecku ale přišlo mi, že Elisa už není tak silný film jako ten předešlý, respektive zdál se mi méně poetický, více roztříštěný... S odstupem času myslím, že jsem mu trochu křivdil, ale nic naplat, mou srdcovkou prostě není a s tím už teď nic nenadělám. Každopádně ale Geraldine Chaplin podává fantastický výkon. To, jak se v otcově venkovském domě, už coby dospělá vdaná žena, rázem proměnila v malou poslušnou usměvavou tatínkovu holčičku, držící se ho při procházkách za ruku, bylo sladké. A jak už to u podobných filmů bývá, jeho výraznou stránkou je i hudba - v Elise se celým filmem nese překrásná Satieho klavírní skladba, několikrát zazní i jedna nádherná francouzská barokní árie a hned na úvod se divákovi do hlavy hluboko zaryje chytlavá renesanční melodie. ()
V každom filme Carlosa Sauru je niečo, čo vytvára špeciálnu atmosféru. Tu je to krásna hudba, takmer snový dej, kedy ste na pochybách, či ide o realitu, spomienky, alebo predstavy. Elisa a sestra, Elisa a manžel, Elisa a otec v podaní úžasnej Geraldiny Chaplinovej. A dotvára to zaujímavé prostredie. Pekný večer som si s týmto filmom užila. ()
Galerie (10)
Photo © Elías Querejeta Producciones Cinematográficas S.L.
![Eliso, můj živote - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/167/341/167341971_7f158a.jpg)
Reklama