Režie:
Régis WargnierKamera:
Laurent DaillandHudba:
Patrick DoyleHrají:
Sandrine Bonnaire, Oleg Meňšikov, Catherine Deneuve, Sergej Bodrov Jr., Ruben Tapiero, Erwan Baynaud, Grigori Manoukov, Taťjana Dogileva, Bogdan Stupka (více)Obsahy(1)
Sandrine Bonnaireová a Oleg Menšikov bojují v poválečném Rusku o své životy, budoucnost i lásku. Červen 1946: Stalin odstartovává propagandistickou kampaň zaměřenou na ruské emigranty žijící na Západě, kterým nabízí amnestii, sovětský pas a šanci účastnit se poválečné rekonstrukce Sovětského svazu. Alexej Golovin, emigrant žijící ve Francii reaguje na tuto výzvu, ostatně jako mnoho dalších. Rozhodne se vrátit do své vlasti společně se svojí mladou francouzskou ženou Marií a synem Serjožou. Při příjezdu do Oděsy je většina emigrantů popravena nebo poslána do pracovních táborů. Alexej a jeho rodina jsou tohoto osudu ušetřeni, protože sovětští úředníci usoudili, že jim tento mladý doktor více poslouží v jejich propagandistické kampani jako typický příklad navrátilce Jsou posláni do Kyjeva, kde je Sergej umístěn do textilní továrny. Novým domovem pro rodinu se stává pouhá jedna místnost v komunálním bytě, tzv. komunalka. Zatímco se Alexej se svým osudem smiřuje, Marie stále věří ve svoji svobodu (oficiální text distributora)
(více)Recenze (62)
Chvíli jsem váhala, ale pak se přiklonila ke čtvrté hvězdě. Asi za tu nádhernou Kačku Denévue, pro kterou mám slabost. A za skvělý výkon Sandrine Bonaire, oříškové oči Olega Menšikova a atletickou postavu Sergeje Bodrova mladšího, ten pocit, že už mezi námi není, jakoby dodal hloubce příběhu. Doba byla zlá, Stalin gauner, přisluhovači též. Sympatický manželský pár Francouzka, Rus a dítě, ti všichni se naivně vrací do Ruska, aby byli tvrdě konfrontováni s realitou. ()
Škoda místy nezáživné první poloviny, kterou bych ohodnotil za tři hvězdy, ta druhá byla výrazně lepší a i díky fantastickému závěru si zaslouží plný počet. Oleg Menšikov opět nezklamal, svoji postavu zahrál výborně, francouzské herečky mohly podat lepší výkony. S ohledem na silné téma a nelehké osudy hlavních postav mohl být snímek také více emotivní, já jsem výrazné emoce pocítil až v závěru. Přesto zasloužené solidní čtyři hvězdy. ()
ocenenia : Oscar 2000 - Nominácia na najlepší zahraničný film ()
Film sa má emocionálne nedotkol možno som nebol správne naladený na melodrámu. Všetko je správne natočené a príbeh by mal som ňou pohnúť a niečo zacítiť ,ale ja som sa nudil. 4/10 ()
Posobivy film o ruskych emigrantoch, ktori sa po 2. svetovej vojne vratili spat do vlasti /byvaly ZSSR/ a cakalo ich casto nemile prekvapenie. Wargnier vladne zrucnou rukou, akurat film ma dost nudneho miesta a prazdnych dialogov. Znesitelny priemer, ale na Michalkovovoe a Tarkovskeho veldiela to samozrejme nema ani zdaleka. 74 % ()
Pomocná ruka v exilu nesvobodného bytí. Statečná srdce, obětavost, nesobeckost, touha nevzdávat se a přemoci okovy oné ideologické konformní moci. Slzy přítomnosti prosluněné kratičkým milostným vzplanutím, s nadějným cílem blýskání se na lepší časy, ve svobodném království budoucnosti. Sugestivně pravdivé, psychologicky košaté, herecky vytříbené. ()
Bohužel, jeden z filmů, kterýmu nevěřím, nemá u mne šanci. Přes veškerou úctu k C. Deneuve, její role se mi tady nelíbila, celý to bylo přeafektovaný. Takhle ne! ()
Na filmu, krome zajimaveho nametu nejvice ocenuji atmosferu a pocit strachu hlavnich hrdinu. Presto si myslim, ze tvurci mohli jeste vydatneji zatlacit na pilu. Pri sledovani jsem si uvedomil, ze uz jsem tento film kdysi videl a nektere pasaze se mi jasne vybavily. Sveho casu velmi ambiciozni koprodukcni film, ktery zustal jen par kroku pred branami nesmrtelnosti:-). ()
57. Zlatý Glóbus za rok 1999 - nominace (1) - Nejlepší cizojazyčný film - Francie ()
Strhující, působivé, bohužel jsem nenahrála a pochybuji, že se při vkusu programových šéfů TV stanic s tímto filmem ještě někdy setkám, přitom bych ho opravdu strašně ráda viděla znovu. Tak jako spoustu výborných a hodnotných filmů, které kdoví proč nikde nedávají a asi dávat nebudou (např. Smrt v přímém přenosu s Romy Schneiderovou, Griffin a Phoenixová s Peterem Falkem, Poslední adresa, Cestující v dešti a francouzské+italské politické kriminálky vůbec). Ach jo.... ()
Mrazive hodnoverny. ()
Nádherný a bolestivý příběh... Je třeba vidět, slova nestačí... My, kdo jsme tu dobu nezažili, můžeme jen stěží vynášet soudy nad chováním jednostlivých aktérů (reálných lidí té doby)... Jen je dobré si uvědomit, jak moc je třeba si vážit svobody slova, i když právě v dobách velké nesvodody a nejistoty se stvrzovala ta nejpevnější přátelství... ()
Pro Sovětský svaz jsme horovali přes čtyřicet let a nevěděli kterým otvorem dřív by jsme mu vlezli do prdele. Když pak s odstupem času člověk vidí dílo na téma, jak papá Stalin vítá své emigrantské dětičky a uchystá jim velkolepé přijetí, chce se mu z toho zvracet a nemůže uvěřit, že se vůbec něco takového dělo a ono dělo a pěkně se to tutlalo. Stalin byl zrůda zrůd!!!!! Vynikající film, který tuto zrůdnost vystihl do detailu. Jeden z filmů který by se měl promítat ve školách v hodinách dějepisu. ()
"Zachovat si svobodu, nevzdat se a vytrvat." V kontextu toho, co se dnes děje vcelku příhodné. Na tomto filmu je drsné to vědomí, že je to podle skutečných událostí. Sice mi tam úplně nesedly ty rodinné peripetie (on je nevěrný ji, ona pak jemu....), ale samozřejmě když si člověk uvědomí, jaký osud život nachystal Alexeji Golovinovi, emigrantovi žijícím do roku 1946 ve Francii a jeho mladé francouzské ženě Marií se synem Serjožou, je to fakt hustý. Ona 6 let v tranzitním táboře, on pak poté, co ji dostane zpátky na západ poslán jako doktor do pracovního tábora. Je tedy skoro neuvěřitelný, že nejen on ale řada dalších ruským emigrantů po konci 2. světové války uvěřili Stalinovi a dobrovolně se vrátili do Ruska. Ale lidi jsou, pokud jde o Rusko, naivní stále. Kdo by čekal, že Putin vyvolá válku na Ukrajině že.... A stalo se. Já to ale vždy říkal, že Rusům nejde věřit, jak se říká "nos mezi očima". ()
Příběh sám i výkony hlavních představitelů byly opravdu dobré (pro Olega Menšikova mám slabost od "Unaveni sluncem"), ale přesto tomu podle mne něco nelehko definovatelného chybělo.... Myslím tím větší "špína a smrad" nebo "buranství", které známe z jiných filmů z té doby a soužití v rozdělených bytech a za neustálého dohledu okolí. kdy nevíte, kdo Vás sleduje jen ze zvědavosti a kdo předává zprávy dál.... Bylo to všechno poněkud akademické... ()
Strhujici, misty velmi depresivni drama v plne evropskem stylu odehravajici se v povalecnem Rusku . Po valce si Rus odvede do sve vlasti Francouzku se kterou se ozenil. To jeste ani jeden s nich netusi (hlavne ona) do jake doby vlastne miri. Ke konci jim budete opravdu se zatajenym dechem fandit. Tenhle typ filmu proste muzu :-) ()
Mám slabosť na francúzsko - ruskú kinematografiu, aj keď neodráža skutočnú realitu a vykreslenie sovietskej totality vyznieva veľmi jemne. ()
Prosim vas, za zadnou cenu se nevracejte do Sovetskeho svazu! Catherine a Oleg o tom vi sve. ()
Prvním problémem je už výchozí situace, zabraňuje mi vcítit se do postav, protože jejich čin mi připadá naprosto nepochopitelný - Stalin po 2.světové válce nabídl svým občanům, kteří po říjnové revoluci emigrovali ze země, aby se vrátili a oni to UDĚLALI (ještě u toho pili a zpívali) a pak nemohli uvěřit tomu, že v jejich zemi jsou porušována lidská práva... Druhá závada tkví v sovětských reáliích, kde se o zlu spíše mluví, než aby nám bylo ukázáno. Dál mi vadí, že propracovány jsou pouze charaktery tří čtyř hlavních postav, zbytek jsou karikatury a figurky. A nakonec výtka tuzemským distributorům - český dabing je dost nesmyslný ve filmu, kde se mluví střídavě rusky a francouzsky a je dost důležité, zda ta či ona postava zrovna rozumí. Přes všechny uvedené výhrady musím, říct, že se mi to nakonec vlastně celkem líbilo, hlavně díky tomu, že ústřední postavy byly zajímavě napsány a zahrány. ()
Filmov o zločinoch stalinizmu a pomeroch bežných ľudí v tom období nie je veľa a už vôbec nie takto pútavých. Aspoň občasná exkurzia do tohto čierneho obdobia tyranie a udavačstva nezaškodí. Nájdu sa aj pekné momenty z akoby rodinného prostredia spoločného bytu prideleného viacerým rodinám. Film má spád a v závere ľahko adrenalínové vyvrcholenie a tvorcovia si dokonca dali záležať aj na plaveckom štýle a obrátke, aby to nebolo podľa dnešných pomerov. –––– Vrátíme se do Francouzska. Nemůžou nás tady držet. Nejsme ve vězení. –––– Jsi veliký sovětský člověk. Dívá se na tebe celý svět. Musíš si dupnout! ()
Reklama