Režie:
Jacques DemyScénář:
Jacques DemyKamera:
Ghislain CloquetHudba:
Michel LegrandHrají:
Catherine Deneuve, Jean Marais, Jacques Perrin, Micheline Presle, Delphine Seyrig, Sacha Pitoëff, Jean Servais, Patrick Préjean, Michel Mardore (více)Obsahy(1)
Klasický pohádkový muzikál z roku 1970. V hlavních rolích Catherine Deneuve, Jean Marais a Delphine Seyrig. Umírající královna si od krále vyžádá slib, že se ožení pouze s půvabnější ženou než je ona sama. V celém království však vyniká nad královninu krásu jen její vlastní dcera. Princezna se tedy rozhodne ze zámku uprchnout v oslí kůži, která její krásu zakrývá. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (31)
Jako malá jsem tuhle pohádku hltala a byla jsem z ní nadšená, a to to myslím celé namluvila Taťjana Medvecká. Pamatuji si na úžasné kostýmy, trůn v podobě vycpané kočky, pečení koláče ve chlívě a barvy. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $2,200,000║ ()
Adaptace staré romantické pohádky, konkrétně verze Charlese Perraulta. Estetika filmu je nepochybně inspirována kulturou pop-artu: víla cestuje helikoptérou, papoušek prozpěvuje milostné písně a květiny mají lidské rysy. Mladá Catherine Deneuve tu září v roli krásné, zlatovlasé princezny. Během pobytu v USA se Jacques Demy inspiroval tehdejšími kulturními trendy, takže nám titulní milostná dvojice může připomínat šťastný páreček amerických hippies. V roce 2003 byl film restaurován, díky čemuž se z něj dnes můžeme těšit o to víc. ()
Záležitost stejně krásná jako šílená. Co byste chtěli, sama jsem normalitou nikdy nevynikala. ()
Pohádková víla létající vrtulníkem... Hmmmm... :-) . . . Marně snaživá vzpomínka na zvláštní (post?;-)moderní pohádku našeho dětství. Kolik že je to let? Třicetpět? Matně si jen vzpomínám, že se mi to jako chlapci (zvláště nádherná C.D. - že... ;-) strašně moc líbilo. Chtělo by se vidět znovu... :-) - - - - - (Viděno pradávno, (ne)komentář coby oslí můstek zde jako osmý - 18.5.2008) ()
Přenádherná, trochu crazy pohádka (ten vrtulník je fakt šílený).. Krásná Kateřina a vzpomínka na dětství.... ()
Pojem barevný film v téhle pohádce získal rozměr, který snad nikdy ani mít neměl. V království, kde je každý nešlechtic šmoula a i koně jsou modří, mrtvé vystavují ve skleněných rakvích na poli a mají krále, který nepoznává vlastní dítě (po tom, co ho řádově několik týdnů neviděl) mají místo trůnu vycpanou kočku a král ke vší hrůze zjistí, že má pozitivní vztah k incestu. Někde zhruba ve vzdálenosti noční jízdy kočárem je království, kde mají poddaní na zámku ksichtíky červené. Koně jsou tam také červení, aby bylo jasno. Nevím, zda je souvislost, mezi barvou lidských obličejů a koní, doufám že ne. Princezna k oslí kůži přijde na radu kmotřičky víly a toho oslíka zavraždí, jak je naznačeno, král osobně. Princezna považuje chlív za dobře zařízenou místnost, pokud mezi prasata a slepice umístí svou truhlu, postel s nebesy a nezbytný toaletní stolek se zrcadlem. Princ prokáže odvahu, když sní koláč, který mu princezna, která musí smrdět na pět metrů skrz zeď betonového krytu (ta kůže je nevydělaná a ona žije mezi prasaty) vlastnoručně upeče. Láska hory přenáší. Někdy se musí dost nadřít. ()
Dosti opomíjené, snad neprávem. Nádherné kostýmy, leč snímek spíše průměrem pohádek. ()
Neviem, či je fér komentovať film, ktorý som videl v 15tich rokoch, ale otec, túžiaci po svojej dcéri a helikoptéra boli pre mňa natoľko wtf momenty, že na tieto scény nikdy v živote nezabudnem. Takýto incestný postmodernizmus jednoznačne treba vidieť a napríklad porovnať s našimi vianočnými klasikami. Potom sa môžeme všetci spoločne hádať, ktorá že princezná je najkrajšia. ()
Kráľovsky incest je skoro vykonaný nebyť duchaprítomnej princezny,ktorá sa hrá na škaredé kačiatko,lebo ju prezývajú Oslia koža,ktorá vzala nohy na plecia a ukrýva sa široko-ďaleko od perverzného otca,ktorého chúťky sa podobajú tým z cigánskych osád,kde sa praktizuje pohlavný styk otca s dcérou,kde princezná nechce ísť v týchto stopách,tak premýšľa,čo ďalej.Ocitá sa na mieste,kde bude jej nový normálny nápadník! Vskutku v prvom rade divná,zvláštna,atypická rozprávka s muzikálovým nádychom zabalená do šiat Catherine Deneuve,ktorá je tak krásna,že Popoluška by jej mala čo závidieť... Jean Marais ako kráľ,ktorý sa nevie spratať do kože po úmrtí svojej ženy chce spáchať ohavný trestný čin a súložiť s vlastnou dcérou,ktorá skoro stratila rozum! Pozor,nie je to klasická rozprávka ako zmienená popoluška,tu sú kone i ľudia natretí do farieb červenej a modrej,alebo pristáva vrtuľník! ()
Freud by měl radost! ()
Jsem odkojená pyšnou a jinými princeznami, takže tohle na mě bylo trochu přeplácané. I když jistý půvab nelze upřít. Možná by na to chtělo kouknout ještě jednou a nebrat to úplně jako pohádku. ()
Réžia českého znenia (ÚPF) = Irena Skružná - skvostný dabing: Catherine "promlouvá" hlasom JANY PREISSOVEJ, Maraisa dabuje obligátny VLADIMÍR RÁŽ a ako bonus KAREL HLUŠIČKA v úlohe rozprávača - prvá postmoderná rozprávka pri ktorej si pamätám názov aj dej. Druhou bol jeden sovietsky film o ktorom by som rád napísal viac, ale názov som zatiaľ nevypátral. (15.7.2009) ()
♫ Amour, Amour ♫ ___Bacha spoilery!!! Nadšence do českých filmových (a televizních) pohádek by mohlo potěšit, že v Demyho lehce bizarním (motiv incestu; dobrá víla trpící migrénou; modří, nehybní naháči jakožto doplněk honosného králova paláce; helikoptéra jakožto dopravní prostředek dobré víly namísto obvyklejšího létajícího kočáru; stará čarodějnice plivající žáby atd.), čímž dospělejším pohádkovém muzikálu Peau d'âne (1970) lze rozeznat vzorce Princezny se zlatou hvězdou a Tři oříšků pro Popelku (což dokazuje univerzálnost pohádkových narativů): Čarokrásná princezna v podání Catherine Deneuve (která snad nikde nebyla půvabnější!) utíká - spíše na popud dobré víly (jež, jak se dozvídáme v závěru, sledovala své vlastní sobecké zájmy), než ze své vůle (to láska je to nádherné!; její objekt je tudíž druhotný!) - v převleku z oslí kůže (srov. myší kožíšek, PsZH) před svým vlastním otcem (Jean Marais), jenž se rozhodl vzít si ji za ženu! Ve vynuceném azylu samozřejmě učaruje mladému princi, následníkovi trůnu, a happy end nám pomalu klepe na dveře! Stačí drobná lest (prsten zapečený v dortu; srov. prsten zapomenutý v polévce, PsZH), projít zkouškou, komu tento prsten nejlépe padne (srov. střevíček ztracený na plese, TOpP), a poslední mezi posledními (přitom však nejzářivější klenot široko daleko; podobně jako Popelka) může kráčet k oltáři! Dojemné, viďte? Jak je jen na světě krásné, když se dva mladí lidé mají rádi a dobro je po zásluze odměněno! 75 % ()
Vskutku velmi zvláštní pohádka. Zpočátku mě zaskočil telefon kmotry víly, ale to jsem ještě netušil, že mě nakonec čeká vrtulník. Výprava a dekorace jsou mnohdy až kýčovité, ale nelze jim upřít jistou dávku originality. Scéna pečení dortu za doprovodu písně Recette du cake d´amour patří k mým nejoblíbenějším. ()
Když jsem byla malá, byla jsem unešená z toho, jak tam mají úžasný šaty a jak naše popelka je takhle kurňa dobrý neměla. Samozřejmě mi nepřišlo zvrhlé, že si otec chce vzít dcerunku, nebože snad se tam lítá vrtulníkem, a už vůbec mě nepřekvapovali ti bílí tygři. To se ale bohužel časem změnilo. Proto o jednu méně i když jde o pohádku mého dětského srdce. Nejvíc mě ale překvapuje, že dnešní šestiletí, díky kterým jsem měla možnost to znovu vidět, nevidí ty samé věci, jako já tehdy, a naopak si všimnou toho, že Catherine byla ztraceně pěkná princezna, která měla vkus a ještě byla pracovitá. Ovšem musím se přiznat, že tenhle klenot máme v originále s takovým tím dabingem jednoho člověka, což mu značně ubírá. A ta francouzská písnička, co jí hrajou pořád dokola, je na zlbnutí. ()
Teda Marais mi utkvel v pamati ako Fantomas /pikoskou je to, ze samotny Fantomas 1964 je len rymejkom stareho Fantomasa spred 1. svetovej vojny, tocil to rejza Lui Feuillade/, no ale tuna sa trapil. Kulisy su dobre, ale dej sa vytratil a dialogy tvoria az vatovo plane plky miestami. 42 % ()
Slyším ten hrozný dabing jako včera. Upřímě bylo to utrpení!!! ()
Psychydelicka pohadka. ()
Nejdospělejší děj pohádky, jaký si můžete představit. Nejsou tu vlastně žádní záporáci a zápletka je tvořena... ehm... konfliktem sobeckých zájmů jednotlivých postav. Nadpřirozeného je tu tak přiměřeně a nejzáhadnější kouzlo je, jak se nejkrásnější žena v nejkrásnějších šatech schová pod oslí kůži tak důkladně, že ji všichni považují za nejodpudivější stvoření na světě. Vyzdvihla bych především to, že hradní doktoři nejsou žádní mazaní lišáci a správně diagnostikují ochoření láskou, a taky že princezna má vlastní kuchařku. Ale ta víla mi prostě do pohádky pro děti nepasuje. ()
Reklama