Bakaláři - Série 6 (1977) (série)
Obsahy(1)
Není tchyně jako tchyně... Nastávající tchyně (J. Štěpničková) si pozve k sobě domů Martu (M. Vančurová) a začne ji od svatby zrazovat. Myslí si totiž, že její syn Jirka (V. Preiss) není ještě dost zralý pro manželství. Mladí se ale přesto vezmou, žijí spolu spokojeně a dokonce čekají miminko. Jednou se však Jirka přizná, že se zamiloval a Martu opouští... (Česká televize)
(více)Recenze (6)
No tchýně... Ale výjimka potvrzuje pravidlo. A jsou tu hned dvě, protože, upřímě, mám také to výjimečné štěstí :-) ()
Bakalářský příběh o tom, že ne každá tchyně musí být zákonitě svině a že platí pořekadlo, že komu není rady, tomu není pomoci aneb kdo chce kam, pomozme mu tam. V tomto případě si Marta Vančurová "pomůže" do manželství s nevybouřeným Preissem, který nejdřív mele sladký řečičky a pak ji znenadání hrdinně opustí neboť musí odkráčet za voláním hlasu svého srdce ("Beze mně ti bude líp. Tak ahoj."). Hezký příběh. Takový ze života. ()
Slusny pribeh ze zivota. Preiss jako takovej nedozralej hajzlik, co si vezme naivku Martu, udela ji dite a pak ji opusti... ()
"To je pravda?" Příbuzenský příběh, natočený podle zadaného tématu "Člověk, který mi v životě nejvíce pomohl", vyprávějící o tom, kdo má charakter a kdo ho nemá, v němž hraje Marta studentku, snachu a matku, Viktor syna, otce a zbabělce, Jiřina maminku, tchýni a babičku a Karel lékaře, gynekologa a porodníka. ()
Neuvěřitelná novela, které ani za mák nemohu uvěřit. Uvěřil bych jen tomu, že tchýně odrazuje od svatby a dítěte. Ale že se sama rozhodne vychovávat své vnouče se snachou, kterou opustil chlap kvůli jiné, tomu opravdu nevěřím. Možná tak nějaká opravdu zvláštní výjimka. Navíc filmové pojetí i na rok 1977 je strašné. Ta černobílá a navíc špatná kamera je něco příšerného. [94. hodnocení, 4. komentář, 72%] ()
Celý příběh je v první řadě smutný. Chlap si měl rozmyslet, zda se chce ženit, ale hlavně, zda chce mít dítě. Pořídit si ho a pak se o něj nestarat bylo i v době socialismu velmi opovrženíhodné. Nicméně mě zaujala jiná věc. Nejprve když sestřička nabádá Martu Vančurovou, aby se učesala kvůli návštěvám. Svědčí to o tom, jaké starosti tehdejší sestřičky sužovaly. A pak závěrečná věta, se tchyně se svým synem již nesetkala. Pakliže věděla, že není zralý pro manželství a tušila dopředu, jak to dopadne, proč ji to tak zaskočilo, že se už neviděli? Každopádně jejímu odhodlání se starat o dítě se zase tak nedivím. Ve svém věku se jistě na vnoučka už těšila a tak se tomu, jako kolegové níže, tak docela nedivím. Můžeme jen věřit, že to svému otci děti v plné míře vrátily. Ale kvalita obrazu je fakt hrozná, v roce sedmdesát sedm bych čekal televizní záznam mnohem lepší. ()
Reklama