Bakaláři - Série 12 (1983) (série)
Obsahy(1)
Sobotní dopoledne v červenci. Bylo vedro a bylo třináctého... Maminka (D. Veškrnová) neví, kde jí hlava stojí. Připravuje totiž slavnostní oběd pro návštěvu ze Slovenska. Chybí jí však víno, a tak ho jde koupit. Cestou zpátky ale uvízne ve výtahu a nenajde se nikdo kompetentní, kdo by ji vyprostil, protože je víkend a správce není doma.... (Česká televize)
(více)Recenze (13)
Bakalářské povídky vždy byly především k pousmání nad realitou všedních dní, které zažil snad každý. Případ s výtahem není výjimkou pro všechny, kdo bydlí v bytovém domě právě výtah obsahující. Scenárista Jiří Melíšek danou situaci podchytil dobře, nebo ti malé se stane vždy, když to člověk nejméně potřebuje. A tady se na vyřešení situace především vsadilo na šikovnost dětí. Aktivita sousedky v podání Stelly Zázvorkové je spíše na diskuzi, ale povídku to alespoň oživilo. Ano, i tato povídka by se dala považovat za událost ze života. Komu se nikdy zaseknutí ve výtahu v tu nejnevhodnější dobu nestalo, něco takového nepochopí. ()
"Už mi to troubí!" Rodinný příběh, natočený podle zadaného tématu "Táto, mámo, já to chci zkusit sám", vyprávějící o čtyřech dětech, které by chtěl mít snad každý, o tom, že nešťastným dnem není pátek třináctého, ale sobota třináctého a o tom, že poštovní doručovatelé roznášejí dopisy i ve dnech pracovního klidu a v němž se opět objevila i malá Klára Špálová, která si o rok později zahrála i v Bakalářské povídce "Křeček" a to opět s bývalou paní prezidentovou. ()
"Holky, poplach! Budete vařit, máma zase visí mezi patrama." Veškrnová potřebuje koupit víno pro návštěvu, která asi nasává jak tepláky hozený do potoka, jinak si neumím vysvětlit Dáši stres z nedostatku chlastu v domácnosti. Cestou výtahem se ten zastaví jak hodinky v zastavárně a to má být vtipný příběh. Pro mě moc ne. Já se jednou ve výtahu zasekla a od té doby chodím po schodech... ;-) ()
Sólo pro Dášu a výtah! Rok 1983 byl asi dobrý rok. Vznikla v něm originální a příjemná povídka, která dokonce vyzněla i realisticky. Tedy nic pro klaustrofobiky, zůstat viset ve výtahu není nic příjemného ani dnes, natož v erárním činžáku, ve kterém se poslušně čeká, až se uráčí pan správce vrátit z víkendové návštěvy fotbalového zápasu. Do té doby matka čtyř dětí musí vytrpět "muka", jak si bez ní její dvě malé dcerky poradí s vařením náročného oběda, nejmenší dítko s náročným vytlačením nálože na nočníku a nejrozumnější synátor, křížený s Láďou Hruškem a MacGyverem, s okamžitými zlepšováky, ale také s nástrahami tehdejší "moderní" technologie a následným vyproštěním vystresované pasažérky. Příznivý dojem přesto kazí zbytečnosti, které se měly odbourat. Příběh se odehrál o prázdninách. Z tranzistoru se linou typické socialistické poučky, jak chránit své děti před nebezpečím, které na ně číhá, zůstanou-li bez dozoru. Zoufalá matka uvězněná v kabině výtahu to slyší a hned si to spojí se svými ratolestmi. Nic proti, ve výtahu trčela přímo před svým bytem, cca 1.5 m vzdálenost od dveří k výtahu, byla tedy úplná pičovina strachovat se o téměř dospěle se chovající děti. Jejich chování taky zrovna nebylo moc uvěřitelné. Vzhledově sotva do čtvrté třídy, uvědomělé byly ovšem mimořádně. Nepochopitelné bylo, že nikdo z nájemníků nevolal nějakou vyprošťovací službu, když viděli svoji sousedku v nesnázích. Roli gentlemana v nouzi sehrál Jiří Wimmer v roli poštovního doručovatele, škoda, že se u diváků zapsal jen svými humornými scénkami, protože měl evidentně na víc. A v neposlední řadě vidím za neuhlídaný detail velký otvor, kterým se dalo ze zaseknutého výtahu vylézt. Kdyby se chtělo, štíhlá i pružná Veškrnka by se tou zející dírou protáhla. A kdyby ne, tak jako pokus, by to nebylo marné. Ostřílený Jaroslav Dudek se tentokrát musel obejít bez svého dvorního scenáristy Dietla, k ruce dostal o poznání dynamičtějšího Melíška. Společně dali na malém prostoru, v téměř divadelním aranžmá, vzniknout sympatické bakalářské povídce, které těch mých 60% bude muset stačit. ()
Dáša uvězněná v dost divným výtahu. Jen hlava jí z něj kouká. To fakt vypadalo srandovně, obzvláště když měla vedle sebe retro model trambusu na dálkové ovládání a na jeho korbě víno. Bohužel to bylo jediné dobré na téhle povídce. Jinak je to naivně divná blbost s ještě divnějším opravářem výtahů, listonošem Jiřím Wimmerem. [87. hodnocení, 9. komentář, 62%] ()
Reklama