VOD (1)
Obsahy(1)
On je pouliční muzikant a občas si přivydělává v dílně svého otce. Jeho snem je živit se hudbou, ale to se mu vůbec nedaří. Ona je talentovaná pianistka z Čech, která odešla do Irska kvůli obživě a prodává na ulici růže. Když se ti dva náhodou potkají, zjistí, že jejich společná hudba má neobyčejnou sílu a podaří se jim získat nejen peníze na pronájem studia, kde natočí společnou desku, ale také přízeň a obdiv všech, kteří se na jejím vzniku podílejí. Oba si ale velmi záhy uvědomí, že takového člověka, jakým je ten druhý, se jim podaří v životě potkat jen jednou. Jeho nově nabytá svoboda a její minulé závazky tak oba postaví před rozhodnutí, co jsou pro sebe schopní obětovat a jestli vůbec mají možnost zůstat spolu. (Bontonfilm)
(více)Videa (1)
Recenze (836)
Malý nezávislý folk-rockový muzikál s tou nejjednodušší dějovou zápletkou a přitom tak čistý a nezkalený nánosy obvyklých žánrových klišé...zde klišé také jsou, ale jiná, tak nějak samozřejmě naivní, až odzbrojující, taková roztomilá filmová pohádka pro dospělé. Není tu nic navíc, jen dva lidé, nádherná hudba a nostalgie tíhy života. Čistý filmový křišťál...nemusíte se děsit nánosů nepotřebných ozdobných vrstev, vůbec nevadí to, že mnozí ,,herci" neumějí hrát (hlavně česká matka děvčete...ale ani Markéta tíhu detailního záběru často neunese...), tenhle film je hlavně o tom, že pro Lásku jsou potřeba dva...ne víc... ,,Miluju tebe..." ()
Prostý a jednoduchý příběh o křehkém vztahu irského muzikanta a české zpěvačky vás osloví hlavně tehdy, když se vám bude líbit ta hudba, protože o ní to je. Já mám ty písničky moc ráda, miluju Hansardův hlas a k dovršení všeho ten člověk docela slušně hraje. Markéta taky nebyla špatná, jen mi přišla trochu nepřirozená v těch částech filmu, kde mluví česky se svou rodinou. Oni vůbec oba rodičové nebyli nic extra herci. Jinak je to milý film, takové pohlazení po duši. ()
Toto je příběh, jako by ho napsal sám život. Já dokonce věřím, že ho z větší části, až na některé "roztomilé" detaily a značnou idealizaci, i život napsal. Nebo nějaký podobný. Život mnohdy píše tuctové příběhy. V našich končinách skoro pořád. Proto chodíme do kina. Na věci, které život nenapsal. Příběh Once, bych si asi užil a procítil, jen kdybych si s Irglovou či Hansardem byl blízký. Ale upřímně - jsou to cizí lidé, třebaže působí sympaticky. Nic zlého jim nepřeju, ale tenhle film mě úspaval. Ani písně, které v něm zazněly, nejsou můj styl. A herci mi před kamerou připadali napjatí, neuvolnění. Pak se těžko hodnotí kladně. ()
Fakt taková příjemná natypická a neamerická romantika, nicméně je na tom až moc vidět ten miniaturní rozpočet, kdy je použitá ruční kamera a celý to vypadá jako natočený od někoho z ulice, ale je pravda, že mi to vadilo asi jen první půlhoďku, pak sem si na to zvyk a už mi to ani nepřišlo. Oba hlavní herci-neherci jsou skvělý, takový přirozený a pohodový, písničky sice žádnej zázrak, ale dobře poslouchatelný a v drtivý vetšině vyjadřujou pocity postav a to se jim daří dokonale. Tahle komorní romantika se povedla,ale zase bych jí nepřeceňoval. ()
Ultralevný film s očekávaně jednoduchým příběhem, působivými skladbami a dvojicí, kterou pojí láska k hudbě. Stačí pár průpovídek, jeden rozbitý vysavač, a to by v tom byl čert, aby k sobě nenašli cestu. Rozpočet dovolil tak akorát dvě muzikálně nadané postavy, pár prachobyčejných dialogů a ruční kameru (polodokumentární styl filmu náležitě sluší), co beze střihu zabírá (tu a tam i dvě kamery a kupodivu i se střihem) netradiční love story dvojice, která se vzájemně inspiruje. Texty písní o nich samých, jejich snech, nadějích i smutku leccos vypovídají; k tomu hudba, instrumentálně nijak složitá, ale za to s natolik procítěným pěveckým projevem až je jasné, že publikum na tohle slyší. Skromný a upřímný pohled na život v Dublinu nechce moralizovat, chce jen nahlédnout do života dvou mladých lidí, kteří si sednou v obchodě s nástroji a dokážou nám, jak dokonale jim to ladí!! ()
Galerie (27)
Zajímavosti (35)
- Poté, co získali Glen Hansard a Markéta Irglová Oscara za nejlepší píseň, děkoval jako první Glen Hansard. Když hned na to chtěla poděkovat Markéta Irglová, zvukaři už vypnuli mikrofon v důsledku přehnané honby za dodržením stopáže ceremoniálu. Toto "nedopatření" vtipně okomentoval moderátor Jon Steward slovy: "Ti chlápci jsou tak arogantní." S vědomím, co to pro ni znamená, pak však udělal věc v historii Oscarů nevídanou. V pauze po předání další ceny pozval Markétu zpět na pódium, aby mohla svou děkovnou řeč pronést. (kenny.h)
- Film je do jisté míry autobiografie režiséra: bydlel v Dublinu a udržoval vztah s dívkou v Londýně. (Steew)
- Steven Spielberg prohlásil, že mu Once dodalo inspiraci na rok dopředu. (POMO)
Reklama