Režie:
Riki OkamuraObsahy(1)
Patnáctileté dívce jménem Ikeuchi Aya diagnostikovali nevyléčitelnou spinocereberální degeneraci - nemoc, která způsobuje postupnou ztrátu vlády nad tělem, ačkoliv mysl zůstává nepoškozená. Film sleduje její vyrovnávání se s vědomím brzké smrti, proměnu a vztahy s přáteli a rodinou. A jednu velkou myšlenku - jak ohromnou cenu má žít.
Příběh byl natočen podle skutečné události, zapsané v denících Japonky jménem Kitou Aya (1962 - 1988), které vyšly krátce před její smrtí a staly se okamžitě bestsellerem. Psala je, dokud byla schopna držet pero v ruce.
(nettiex)
Recenze (8)
No nevím, ale dle mého názoru tento film nemá na A Moment to Remember ani zdaleka. Pořád jsem čekal na nějaký doják, který mě rozbrečí (na A Moment to Remember jsem se musel dívat natřikrát) a místo toho jsem viděl jen závěrečné commemorate titulky. Sice o této nemocí nic nevím, takže se nechcu nikoho dotknout, nicméně hlavní postava dívky mi připadala více psychicky postižená než fyzicky, přítom duševní vývoj by to ovlivňovat nemělo. Nevím, jestli herečka vycházela ze skutečností dívčina života a jejích deníků, držela se režisérových pokynů nebo prostě jen přehrávala, nicméně občas mi to příšlo trochu směšné. A to by asi nemělo. Navíc si myslím, že ostatní herecké výkony tomu určitě také moc nepřidaly. Také bych chtěl vidět asi ty deníky neboť nevěřím, že 15letá, duševně zdravá a zrála dívka se ve svých denících raduju ze života a jak je smířená se svým osudem a blablabla. Určitě tam bylo pár dobrých scén, ale jinak průměr a pro mě zklamání. ()
Film, který se opět pokouší působit na city. Jaká škoda, že jsem to poznala hned na počátku, a odprostila se tak od nějakého úplného soucítění s hrdinkou. Ano, bylo to smutné, ale některé herecké výkony byly k pláči. Hlavní hrdinka svou roli hrála... hrála ji dobře, ale to je tak všechno. Je to bohužel jeden z těch filmů, který mi v mysli moc dlouho nezůstane a brzy na něj zapomenu. Bylo to dobré téma, ale špatně zpracované. ()
Malinko mi vadilo, že se to tématu hupslo šíleně rychle, nicméně jde o nesmírně smutný a extrémně emotivní příběh jedné nešťastné dívky jíž život postavil do cesty nepřekonatelnou bariéru. Kdo při sledování neutrousil nějakou tu slzu, nemá kus srdce v těle. Co je nutno vyzdvinhout, je výborný výkon té dívčiny (Onishi Asae), ztvárnit v mladém věku takto náročnou roli, to se jen tak nevidí, klobouk dolů. Každopádně mám dojem, že forma seriálu (na který se též chystám), bude tématu slušet více, stopáž dovolí příběh více rozvinout - přecijen za těch 10 let se toho událo hodně a nacpat to veškeré dění do jednoho filmu nebylo možné. ()
Přiběh ze života o nevyléčitelné nemoci mladé dívky, která se musí s touto nemocí vyrovnat a žít. Důležité je tu slovo "žít", jelikož film je velice smutný, ale hlavní hrdinka Aya neustále chce vzdorovat vůči zhoršujícímu se stavu, kdy poslední scéna s matkou je vrcholem filmu, kdy i v pokročilé fázi nemoci, kdy je Aya upoutána na lůžko, chce dále žít. Dojemně nádherný film, 95% ()
U filmů, jako je tento, které vychází z deníků popisujících nevyléčitelnou nemoc skutečného člověka, je vpodstatě nemožné řešit jestli čtyři nebo pět hvězdiček. I přes závažnost tématu výborný film, ve kterém se mi líbí poselství, že ať jsme na tom, jak chceme, vždy se najdou lidé, kteří nás mají rádi. Vynikající herecký výkon hlavní představitelky! ■ Krásná věta: "Jsme šťastní, jsme smutní. Nakonec vyhládneme." ()
Zajímavosti (1)
- Příběh je podle skutečné události. Všechny informace jsou z deníku Kitou Ayi, která v roce 1988 této nemoci podlehla. Zemřela v pouhých 26 letech. (kolibricek)
Reklama