Režie:
Hajao MijazakiScénář:
Hajao MijazakiKamera:
Acuši OkuiHudba:
Džó HisaišiHrají:
Tomoko Jamaguči, Kazuko Jošijuki, Tomoko Naraoka, Júki Amami, Rumi Hiiragi, Tokie Hidari, Šin'iči Hatori, Keiko Cukamoto, George Tokoro, Júsuke Tezuka (více)Obsahy(2)
Vítejte ve světě, kde nic není nemožné. Neobyčejná animovaná pohádka se odehrává v malém městečku u moře, kde syn námořníka, pětiletý Sosuke, žije poklidný život v domě na útesu ses vou matkou Lisou. Jednoho osudného dne objeví Sosuke na pláži krásnou zlatou rybku jménem Ponyo uvězněnou v láhvi. Jak se však ukáže, Ponyo není obyčejná zlatá rybka, ale dcera mocného podmořského čaroděje. Ponyo využije kouzel jejího otce a promění se v mladou dívku, aby mohla být se Sosukem. Mořské hladiny se začnou vinou kouzel nebezpečně zvyšovat a Ponyin otec vyšle mocné mořské vlny, aby našly jeho dceru. Ponyo a Sosuke musí podniknout velké dobrodružství, aby zachránili svět a splnili Ponyin sen stát se skutečným člověkem. (oficiální text distributora)
(více)Videa (5)
Recenze (255)
Ponyo je animáč spíš pro hodně malé děti. Je spíš o atmosféře, má takovýten příjemný japonský styl. Všechno je takové malebné, milé a má to i hezkou hudbu, ale upřímně řečeno to byla pro mě často slušná zívačka. Příběh to nemá kdovíjaký, nakonec se z toho vyklube variace na Malou mořskou vílu... která je ale vzhledem k nízkému věku protagonistů docela ujetá. Ve filmu nijak nefunguje drama, protože ani nemá pořádné záporné postavy. Je to spíš hezky udělaný film o tom, jak si děti hrají. (5/10) ()
Práh ekologické katastrofy zachycuje Ponyo z útesu nad mořem z perspektivy vodní mytologie. Chlapcovým nálezem vodní víly uvězněné v láhvi a jejím pojmenováním Ponyo se začíná ztenčovat hranice mezi světem oceánským a suchozemským a tento proces doprovázejí nejroztodivnější metamorfózy: Ponyo, která olízne krev z chlapcova poraněného prstu, se proměňuje v dívku, zdánlivě homogenní mořská voda ožívá bezpočtem tvorů, jejichž mimikry se rytmicky rozhaluje a kteří probleskují monochromní masou, a konečně se pod hladinou ocitá i souš a prapůvodní oceán se vrací na své místo. Choreografie vzrůstajících a klesajících vln, plujících tvorů, družících se v organická skupenství, zároveň slabá i silná, odstínů, barev, tvarů uchvacuje do svých vírů i diváka, který se současně zděšen pozastavuje nad strašlivým znečištěním druhdy průzračných vod. Disharmonické motivy odpadků, skládek, hluku… zasahují všeobecný tanec jako ironické figury panské společnosti – a právě jemu navzdory se z přátelství mezi dvěma odlišnými, ale vnitřně spřízněnými tvory rodí nové porozumění a naděje v další proměnu – tentokrát v návrat před zlom odcizení. ()
The Life Aquatic with Hayao Miyazaki. Ponyo je po vizuální stránce dobře uleželým máslovým ležákem, kterému se daří zalepit divákovi při sledování zřítelnice a zatajit mu tak slabší děj. Jenže (ne)dlouho po skončení se onen pocit nejslabšího Miyazakiho kousku vyplaví na povrch jako plechovka znečišťující zátoku. O to víc si teď vážím Princezny Mononoke a Cesty do fantazie. Nicméně pořád se jedná o velmi solidní standard dokazující, že 2D animace není mrtvá, jen musí být pod dohledem hravé duše ukazující nemožné měnící se pod rukama ve skutečnost. S přesahem, kdy si v dnešní době zaručeně každá ryba přeje být člověkem, ale ten si v žádném případě nepřeje býti rybou. ()
Já se přiznám, že mi žádné japonské animáky nikdy nepřirostly k srdci a tu japonskou mytologii v nich také moc nemusím. O Mizajakim jsem ale něco už slyšel a tak jsem byl zvědav jaké to bude. Po Hrobu světlušek vím, že ne všechno se má házet do jednoho pytle a tak dávám šanci i ostatním záležitostem tohoto žánru... Hned v úvodu jsem se lekl, protože se tam přesně objevil ten typ obličejů, které nesnáším a kterým dávám (možná blbě) souhrnný název manga. Ano jsou to ty velké oči s odlesky, malá ústa a místo nosu dvě tečky... Další co mne šokovalo byl čaroděj, trilobité a podvodní svět s ,,potěrem''. Vida ale nadšení dcery, která na to koukala se mnou jsem se nechal bez přemýšlení volněji unášet a o no to šlo. Asi to bylo hlavně díky krásným animacím, příběh samotný měl zajímavý začátek, ale podivný konec. Ale líbilo se mi to a jsem vděčný Reflexu, že něco takového vydal pod svojí perutí. Tohle je prostě tak trochu jiná pohádka z Ostrovů. Je to sice na slabší 4, ale přesto je dám. 4 zalté ryby. * * * * ()
Je tenhle film narozdíl od jiných Mijazakiho filmů určený de facto jen a pouze pro děti? Nu, bohužel jo, ale znamená to, že je to špatný film? Rozhodně ne! Sice je o něco slabší, než největší űberveledíla, před kterými pravidelně padám do prachu temných kobek plných japonského čaje a freneticky křičím názvy jako je mononoke-hime a zuřivě se při tom biju do hlavy neopracovanou větví, ale i tak je to velmi, velmi dobrá pohádka, kterou bych bez váhání doporučil každému alespoň trošku poetickému špuntu, která má krom velmi zábavného příběhu se zajímavou mytologií i naprosto skvělou animaci, která je za prvé lepší než jiné Ghibli filmy z poslední doby (Zvedá se vítr, Kokuriko-zaka kara) a jedoduše je na ní vidět kterak je ručně kreslená a v neposlední řadě originální a fantasijní (což v jiných ghibliovinách poslední doby taky trochu schází, žel). PS: jelikož se jedná o film primárně dětský, okusil jsem krom originálu i dabing český a vůbec není špatný, povedl se a například takový padouch má v češtině charismatu minimálně o dva veletucty víc ()
Galerie (66)
Photo © Studio Ghibli
![Ponjo z útesu nad mořem - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/718/162718600_8f5cb7.jpg)
Zajímavosti (13)
- Film obsahuje řadu odkazů na Wagnerovu operu "Prsten Nibelungů". V jedné z dramatických scén pak můžeme slyšet i hold známé Jízdě Valkýr, která je součástí Wagnerova díla. (Cherish)
- Ponyo z útesu nad mořem je prvním animovaným snímkem, který byl nominován na cenu Japonské filmové akademie. Cenu také následně vyhrál. (Cherish)
- Miyazaki vlastnoručně namaloval každou jednotlivou medůzu, která se prohání v hejnu mořem, bez kopírování. (MrD)
Reklama