Režie:
Antonín MoskalykKamera:
Jiří KadaňkaHudba:
Luboš FišerHrají:
Jana Dítětová, Vladimír Šmeral, Martin Růžek, Jaroslav Cmíral, Vladimír Ráž, Jana Gýrová, Ferdinand Krůta, Vlastimil Brodský, Jiří Ornest, Emil Konečný, Otto Budín, Leopolda Dostalová (více)Obsahy(1)
Hra spisovatelky Jindřišky Smetanové měla na obrazovce premiéru v březnu 1966. Fiktivní příběh je umístěný do všedního dne pražské kavárny. Uprostřed zvláštního, nepojmenovaného napětí se ozve z televize zpráva, že zeměkouli obsadili okupanti - obyvatelé jiné planety. Ve městě ustává provoz, nikdo nesmí vycházet. Hosté musí vyřešit základní životní stanovisko: vykročit z obklíčení - byť s rizikem, nebo bezbranně setrvat v "jistotách" vnucené klece. Hra zobrazila společenské klima šedesátých let a vlastně předvídala srpen 1968. Proto zůstala více než dvacet let v trezoru. Autorka spolu s režisérem Antonínem Moskalykem za ni obdrželi v roce 1966 Cenu kritiky na festivalu PRIX ITALIA. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (57)
Na svou dobu jistě hodně odvážná televizní inscenace, která předznamenávala společenské a kulturní uvolnění vrcholící Pražským jarem. Na aktuálnosti ale neztratila ani dnes, kdy jsou nám mainstreamovou propagandou vnucovány opět všemožné "jednomyslné" postoje a "nepohodlné" kritické myšlení je čím dál víc ostrakizováno. Pikantní může být rovněž paralela s covidovým "uzavíráním do klecí" a různými pokusy, kam až je možno zajít při manipulacích s lidmi a jejich sledování. V první půli mi inscenace připadala sice poměrně nudná a "zastaralá", ale ke konci se konečně pořádně rozjela a dostala i myšlenkový švih. ()
Žádný stroj nemůže vyčíslit to, čemu se říká lidské odhodlání, nebo když chcete "vůle k životu", pane profesore. Tenhle film je stejně neuvěřitelný, jako matematik (vynikající Martin Růžek), který si uvědomí limity svého oboru, nebo když chcete "vědy", vážení. Život je vždycky to, co bolí. ()
Silně psychologicky zaměřený snímek z jedné místnosti. Charaktery jsou vykresleny uvěřitelně a reálně a vlastně i celé společnosti (aspoň to co bylo řečenu v TV/rádiu). Závěr dobrý s poselstvím že je třeba se rozhodnout a co je vlastně život. U tohoto filmu je třeba mít náladu na přemýšlení. Hodnocení: 76/100. ()
"My jsme obsluhující personál, Evičko, my se musíme tvářit příjemně za všech okolností!" Drámy, kde je nesúrodá skupinka zhromaždená v uzavretom priestoru a v stúpajúcej stiesňujúcej nervozite sa začnú odhaľovať skutočné charaktery, to ja rád. V tomto prípade sa jedná o kaviareň, obsadenú vzorkou populácie od nešťastnej servírky, cez mladistvého rebelanta, sebavedomého pracujúceho, opatrných úradníkov, mudrujúceho taxikára, neúspešného maliara, absolventov koncentrákov, akurátne dôchodkyne až po šach hrajúcich profesorov a za dverami mimozemských inváznikov nastoľujúcich celoplanetárnu normalizáciu. "Vy jste filozof, vy jste z obliga, ale já jsem tady vedoucí, já se nenechám honit po úřadech!" Nadčasové sci-fi podobenstvo s komornou čiernobielou atmosférou a vynikajúcimi hereckými výkonmi. Plný počet. "Naši veřejnost udivuje, jak dokonale jste zvládli bulharštinu." ()
Prostor za nehet, dechberoucí plejáda a soubor lidských povah na pětníku. Konstrukce snoubená s panoptikem (bez)charakterních pimprlat. Blockbustery se můžou jít bodnout. ()
Nejvíce mne štvalo kecání do děje fiktivního reportéra. Nevím proč o tomto točili film,klidně to mohlo být divadlo. Jediné co filmu nelze upřít a je na něm kladné, je napjatá atmosféra a pochopitelně herecké obsazení. Celkově tedy kravinka, kde je SF opět použito jako protiválečný snímek. ČT 2 081102 7804/7946 ()
Tak tohle je masakr. Smetanova - Moskalyk se převtělili do role vědmy a z křišťálové koule se jim povedl vyvěštit nejen sovětský mimozemský útok z roku 1968, ale dokonce i to cizoplanetárníky proklamované pozastavení života v podobě normalizace po roce sedmdesát. Realita zrejme byla taková a spousta naseho obyvatelstva v sedesatych letech minulého století předem vycítila, ze to tehdejší svobodné "roztažení křídel" nemusí dopadnout dobře a jak vidno i v uměleckých kruzích se přetřásaly ruzne cerne scenare. Inscenaci jsem videl poprve a nelituji. Takhle si predstavuji kvalitni televizni tvorbu. Jo a jen tak na okraj, Dítětová byla tehdy jeste poradna šťabajzna. Bravo. ()
Užasné a takových příběhů, náznaků, myšlenek, obav, představ, podobenství a člověčenství. Zírám s otevřenou pusou. ()
Každý má svůj světonázor a když je konfrontován s nějakým životním mezníkem, rozbalí se jako dáreček ve své nahotě. A už to není o proklamovaných heslech, ale nastupuje nekompromisní skrytá temná strana myšlení. Moc pěkná studie charakterů... ()
Uplne nahodne som nerazil na tuto skvelu SCI-fi absurdnu divadelnu CB hru z cias vrcholiacej "kvazi" slobody v CSSR. Na TREZOR to bolo odsudene hned po zaciatku RuSSkej invazie... V roku 2023 po takmer 60 rokoch to potvrdzuje, ze HISTORIA sa opakuje, netreba na to ani mimoZEMSTANov, stacia dezinfoweby a trolovia.... Snad to nedopadne znovu ako v "68"... 85% ()
Američania by o tom za veľké peniaze natočili minimálne dvojhodinový film, no bol by v ňom len zlomok z toho množstva myšlienok, ktoré ponúka táto stručná jednoaktovka. Herci vynikajúci, ale najviac ma dostal Jaroslav Cmíral v roli inštalatéra. ()
Velmi zajímavé, určitě stojí za shlédnutí. Občas až mrazí z televizních zpráv, které znějí v pozadí... Bohužel je to ze studia a charaktery některých "postav" jsou až příliš předvídatelné... ()
Ano, skvělá metafora... ()
90% - k dokonalosti chyběl trochu větší spád, a trochu z toho trčela divadelnost. Televizní inscenace není záznam divadelního přenosu, její výrazové prostředky by měly být stejné jako u filmu, řekněme jako u nízkorozpočtového filmu. ()
Co si zvolí náhodný vzorek hostů jedné kavárny? Svobodu vedoucí téměř jistě ke katastrofě nebo bezpečný život pod dohledem, bez naděje na změnu? Co host, to jiná životní zkušenost a jiný názor... Možná trochu naivně, možná pod vlivem cenzury, jinde polopatisticky či přepjatě, ale přesto inscenace klade otázky, na které každý člověk hledá svou vlastní odpověď. ()
Překvapivě silné sdělení i přes zasazení do jediné místnosti a jistou schematičnost. Vynikající Šmeral, Dítětová, Cmíral, Růžek...vlastně všichni. Dialogy a monology zde pronášené mají obecnou platnost, můžete je s klidem zopakovat i dnes, po téměř šedesáti letech. A těch inštalatérů známe také všchni jistě dost..."Co kdybys Ty šel a já zůstal. Jednomu to přece musí vyjít." ()
Naprosto uzasny snimek..opravdu vyborne udelane drama...za potreby minimalnich prostredku...kazdy clovek v tomzo state by to mel shlednout a dat si par veci do spouvislosti... ()
Reklama