Obsahy(1)
Rozvedená Pascale žije se svými syny, dvojčaty, ve venkovském sídle. Jednoho dne se rozhodne dům prodat a zařídit se pro sebe. Když domů pozve i svého nového přítele, její vztah se syny se vyhrocuje. Otevírá se otázka samostatnosti dětí a jejich schopnosti být bez matky. Film o nevyřešených rodinných křivdách a strachu z nového je intimním dramatem založeným na hereckých výkonech Isabelle Huppertové a bratrů Renierových. Komorní atmosféru dotváří statická kamera. Tíhu nevyřčeného zdůrazňuje voyeurské pozorování postav při běžných domácích činnostech, jako je večeře. Snímek nejvíce zarazí otevřeností vztahu matky a synů v intimních chvílích a nedostatkem komunikačních schopností při vyjadřování emocí. (Febiofest)
(více)Recenze (13)
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $62,897 ║Tržby Celosvetovo $545,473 ║ ()
Matka dává lásku, otec peníze a synové na základě vlastních preferencí přestávají být nestraníky. Soukromý majetek o rozkladu již tak neúplné rodiny je do morku kostí komorní drama. Příjemné jako mráz zabodávající se do tváře, plné mlčenlivých „domysli si, co si myslí“ záběrů a s náležitě neuspokojivým otevřeným koncem. Formou, obsahem, dokonce ani (nejspíš úmyslně) unaveným herectvím Isabelle Huppert nad jinými neční. Prorocky se odvažuji tvrdit, že Joachim Lafosse francouzskou ani belgickou kinematografii nespasí. 65% ()
Již minimalistické úvodní titulky vás dobře připraví na formu tohoto snímku. Několik málo lokací, pár herců, žádná hudba (s jednou malou výjimkou v závěru) a spousta dlouhých emocionálně vypjatých scén nez jediného střihu či pohybu kamery. Opravdu velmi komorní francouzský počin o nelehkém soužití členů jedné rozpadlé rodiny ve velkém venkovském sídle. Stupňující se napětí mezi výtečně napsanými a zahranými postavami je středobodem Holého vlastnictví. Nenápadný, ale o to lepší "malý velký" film. ()
Přidala bych psychologické drama a musí na to být asi i to správné naladění. Rodinné vztahy, které jsou na nulové úrovni a my sledujeme postupně gradující a téměř očekávaný konec. Smutné, silné, a žel některé situace uvěřitelné. Absence hudby ještě navíc umocnila už tak tísnivou atmosféru. Je pravda, že tam většina situací, včetně konce zůstala otevřených a nezodpovězených. Ne, že bych to musela vědět do puntíku, ale proč manžel odešel, nebo proč se matka chovala tak zvláštním způsobem, alespoň některá z postav se mohla malinko víc rozvinout. Jinak spokojenost. ()
Komorní snímek z Belgie, jehož síla a kvalita tkví právě a především v jeho komornosti. Rozhodně se jedná o velice zajímavé drama, které využívá jen velice málo pomocných prostředků a staví především na scénáři a na hereckých výkonech. Scenérie se téměř nestřídají, hudební doprovod zde téměř není, jsou zde scény na jeden záběr bez zásahu střihače, a především jsou zde herci, kteří jsou schopni ten film utáhnout. Po dějové stránce se jedná o velice zajímavé a neveselé vztahové drama, kde nálada postupně houstne a na konci už nic nebude jako dřív. Film pojednává o matce, která už 15 let žije sama se svými dvěma syny v domě, který získala po rozvodu. Ale už jí docházejí síly, a tak chce dům prodat a z utržených peněz si otevřít restauraci. A zatímco jeden syn jí, dá se říci, podporuje, ten druhý o tom nechce ani slyšet. Jak už jsem napsal, právě malost tohoto snímku z něj dělá to, co je, totiž nadprůměrný film, který dokáže velice zaujmout. Z filmu prostě čiší jakási neopakovatelná atmosféra, která mu rozhodně dodává na zajímavosti a především na kvalitě. Takže rozhodně mám po zhlédnutí filmu dobrý pocit a opět jsem se přesvědčil, že ke štěstí nepotřebuji vždy jen hollywoodské trháky, ale naopak, že takový malý nenákladný komorní příběh z Evropy není občas na škodu. Je to za čtyři hvězdičky. ()
Velice slibně rozvinutý příběh o soužití matky se dvěma dospělými syny (lsabelle Huppert ve svých 51 letech vypadá hodně mladistvě a zase naopak Jérémie Reiner v 25 letech působí téměř o 10 let starší a tak mi to opticky na matku a syna moc nesedlo). Chybělo mi jakéhokoli vysvětlení příčin "zvláštního" chování matky k bývalému manželovi a v podstatě i k synům, a škoda konce "do vytracena", to že nakonec přeci jen opustili dům nic nevyřešilo, nebo snad ano? ()
Nezvykle napsané charaktery nezvykle reagující v obvyklých situacích jsou hlavní devízou tohodle malého artu, který mi jednoho pozdního večera skvěle sedl. ()
42nd KARLOVY VARY INTERNATIONAL FILM FESTIVAL 2007 - HORIZONS - Horizonty - 55% ()
Klasicky, až staromódne, budovaná dráma, ktorá celý čas posobí na diváka chladne a indiferentne. Žiadna hudba, minimum pochopiteľných emócií, obmedzené len na zopár metrov štvorcových starého statku. A prišlo posledných pár minút a tie ma úplne zabili. Musím napísať, bratia Dardenneovci, pozor, traste sa. Alebo buďte radi. Akokoľvek. 2minútový hudobný "epilóg" je dychberúci. Pol hviezdičky zaň. A opäť veľké ticho.. ()
Pro mě pětihvězdičková záležitost. Pro někoho možná příliš studené, nebo komorní, neřku-li akademické - pro mě však velmi uvěřitelné, realistické, syrové a dechberoucí. Scénářem počínaje, přes velmi dobře napsané dialogy, občasné záblesky sarkastického humoru až k velmi přesvědčivým hereckým výkonům bratří Renierových a madam Huppert. Uplatňování režisérských postupů á la bratři Dardennovi je alespoň pro mne dalším kladem filmu. Na rozdíl od Dardennovců však režisér ve finální scéně, kdy kamera opuští místo děje a vzdaluje se v jednom dlouhém záběru z místa samého, použije úchvatnou úpravu jedné části Mahlerovy druhé symfonie v podání Uri Cainea, a divák si tak odnese téměř transcendentální zážitek. Tedy, ne možná každý divák, ale já to tak měl. ()
Povedené zajímavé drama řešící problematiku rodinných vztahů. Film je natočený citlivým způsobem (taky s povedenou kamerou) a sanží se podat ne-neobvyklou situaci po rozvodu rodičů. Divák má možnost si udělat celkem jasnou představu o charakterech jednotlivých postav a o to víc je zajímavé sledovat vývoj jejich postojů během děje. Myslím, že to je z tohoto hlediska jeden z nejpovedenějších filmů vůbec, už dlouho se mi nestalo, že by na mě postavy působily tak obyčejně "lidsky"..jako taková rodinka od vedle (s trochou nadsazení). Vývoj postav také způsobil, že se můj názor na ně změnil asi třikrát a to tak, že naprosto. Jen postava matky mi pořád lezla na nervy a s tím svým "Je sais pas." už byla celkem na zabití. 3 hodně silné hvězdy a nejsem daleko od toho dát 4. ()
Reklama na gradaci příběhu, která je dalším střípkem skládačky belgického Dardennovského pojetí sociálního obrazu. ()
Skutečně realistický film a vztazích rozvedené matky a jejich synů. Synové s přispěním otce jsou přesvědčeni, že je tam pouze proto, aby se starala pouze o ně a jejich zchátralý dům, který jim otec zanechal. Navíc v domnění, že peníze jsou určené jenom pouze pro ně. Právo na její další soukromý život vůbec nechápou a vznkají z toho spory a hádky. Scéna kdy přizná a přivede si svého přítele domů a oni jen nechápavě hledí a nemohou uvěřit co jim o ni povídá je opravdu výborná. ()
Reklama