Režie:
Pavel LunginScénář:
Dmitrij SoboljevKamera:
Andrej ŽegalovHudba:
Vladimir MartynovHrají:
Pjotr Mamonov, Viktor Suchorukov, Viktorija Isakova, Dmitrij Ďužev, Jana Jesipovič, Nina Usatova, Timofej Tribuncev, Jurij Kuzněcov, Sergej Burunov (více)Obsahy(1)
Za války v Severním moři zajali Němci sovětský vlečný člun a za příslib života donutili jednoho z námořníků zastřelit svého kapitána. Člun pak vyhodili do vzduchu. Námořník se ocitl v ostrovním klášteře a jako mnich Anatolij zasvětil svůj život bohu a pokání, aby odčinil svůj hřích. Po letech dřiny v kotelně získal dar vcítění do lidských duší a proslul jako léčitel. Ačkoli pochybuje o seslané boží milosti, neodmítá ty, kdo věří v jeho svatost a prozřetelnost. Poslechne ho i převor, otec Filaret, který se zřekne přepychu a pýchy a nastěhuje se do kotelny... Plyne čas a naplňují se dny Anatolijova života, jeho pokání a zázraků. Duši ctihodného, ale možná jurodivého mnicha rozvrátí příjezd nečekané návštěvy... Anatolij je přinucen rekapitulovat dosavadní život. Jak má nyní vnímat své svědomí, boha a dar, jenž mu byl propůjčen? (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (103)
Na jednu stranu pěkný film, ale na druhou se mu nedá upřít jistá prvoplánovitost s kterou tu Pavel Lungin příběh vypráví. Snaha zaujmout diváka se podepsala na kameře, které je pěkně vyvedená, ale ještě lepší jsou velmi dobře vybrané lokace severního Ruska, které mají nemalý podíl na vyznění tohoto příběhu. Co se týče netechnické stránky filmu, obávám se, že nemohu již tak chválit. Scénář je napsán dost suše, nedokáže diváka překvapit a každý kdo před film usedne už po patnácti prvních minutách ví o co že to tu asi půjde a jak to skončí... "Kterak hříšník odpuštění přišel a v klidu umřel, přičemž stihl ještě pomoct prozřít jeho okolí." Nevyhneme se zde lehkému balancování s kýčem, žádný druhý plán tu není a jde jen o to jestli na tuhle hru přistoupíte. Všechno je divákovi tlumočeno srozumitelnou cestou, žádné otázky, skoro až místo "duchovního" filmu bych tomu dal přídavek "racionální" film:) Mrzí mě to, protože si s tim jistě šlo více vyhrát. Bohužel pěkné obrazy, které vás na začátku upoutají a naslibují pěknou podívanou vás dlouho neudrží ve střehu a pokud nejste nějak zainteresovaní v náboženství, nemá Vám tenhle film nic dát a budete se u něj po chvíli nudit. Pokud jste ovšem "duchovním" člověkem, budete spokojeně kývat hlavou, přestože Vás tenhle film nikam neposune a nepoloží Vám žádné zákeřné otázky metafyzična:)____Tři hvězdičky to ode mě dostává za pěknou výpravu, dobrou hudbu a pěkný začátek. ()
Výrazne štylizovaný film s očividnou zápletkou, zrejmou už od prvých minút. Ruská kinematografia nekopíruje dôsledne moderné trendy vo výprave, inak by bol zlomový bod zasadený do nejakej retrospektívy, či paralelného rozprávania. Pravoslávna duchovnosť a stereotyp ako vcelku nezáživná vec je vykreslená solídnou kamerou, ktorá dotvára jemnú umeleckosť a podčiarkuje štylizovanie filmu. Aj keď film evidentne má chyby a nepôsobí, že by bol natočený v roku 2006, v kino prevedení ma celkom oslovil a zaujal. ()
"Ó Gospodin..." Ak vás pravoslávna cirkev veľmi neberie, filmu sa treba vyhnúť, pretože celý film má náboženský podtón. Úvod tomu vôbec nenasvedčuje, je z vojnového obdobia a upútal ma. Také presvedčivé nariekanie a prosba o život sa nepočuje každý deň. Potom, ale film zmení smer a podstatne spomalí tempo a slovo Gospodin zaznie snáď 1000x. Samotár a čudák na ostrove, to je dobrá téma, ale chýbalo mi tam nejaké oživenie. Prosiť Gospodina dve hodiny o odpustenie, bolo už na mňa trochu moc, ale na pozretie celkom fajn. 60%. ()
Po delší době opět kvalitní ruský film, které stojí za to shlédnout. Přiblíží divákovi duši člověka, kterého mučí dávný hřích z mládí, teprve krátce před smrtí dojde jeho duše klidu. Nepopsatelnou atmosféru filmu dodává nádherná příroda, rovněž také tajemné prostředí pravoslavných kněží. I ten největší asketa a postevník, žijící téměř svatě, nemůže dojít klidu, pokud mu nebude odpoštěno. Protože odpuštění má na světě největší moc, ať už to Boží, nebo to lidské. Pokud mám hodnotit technickou stránku filmu, musím vyzdvihnout především vynikající kameru, která nabízí divákovi překrásné scenérie, zachycené perfektním kameramanem. ()
Film je o člověku, který zabil svého kamaráda a po zbytek života si nese vinu a tak žije život v jakési sebetrýzni a hledá Boha. Nemůže žít ani umřít - vina jej stíhá kudy jde. Přesto jej mají lidé za světce a chodí za ním pro pomoc. Film, který se tváří jako Boží, přesto se onen člověk s Bohem evidentně nepotkal - nepřijal jeho odpuštění. Umírající člověk, jehož poslední slova jsou "hříchy mě tíží, Bože, přijmi moji hříšnou duši" žil svůj život nadarmo, nic nepochopil. Právě proto totiž přišel Ježíš, aby nás očistil (vzal na sebe naše hříchy) a posvětil, abychom mohli do Boží přítomnosti! Protože hřích k Bohu nemůže! Co z toho, že jiným pomáhal, když si své hříchy nese sám a tudíž jde do věčného zatracení? Tento film podle mého dosavadního poznání nenese žádné poselství a spíše lituji času, který jsem mu věnoval. ()
Galerie (15)
Zajímavosti (21)
- Filmový štáb strávil dlhý čas výberom miesta na natáčanie filmu. Vykonali až 4 neúspešné expedície: filmový štáb precestoval Murmanskú oblasť, navštívili Ladogu, Onežské jazero, Kiži a Pskovské jazerá. Žiaden z kláštorov pôsobiacich na týchto miestach režisérovi Lungina nevyhovoval, pretože potreboval „malý, opustený kláštor a všetky moderné kláštory sú obrovské mestá obohnané vysokými múrmi“. Počas piatej cesty konečne miesto našli - bol to okraj malej dedinky Rabočeostrovsk na pobreží Bieleho mora v Karélii. (Arsenal83)
- Natáčanie sa začalo v októbri a skončilo začiatkom decembra 2005. Režisér Pavel Lungin sa pritom ponáhľal: "Musel som to rýchlo natočiť. Bolo potrebné dokončiť nakrúcanie skôr, ako Biele more pokryje ľad." (Arsenal83)
- Počas natáčania bol s filmovým štábom otec Kosma, mních z kláštora Donskoy, pričom aj odslúžil omšu v prvý deň natáčania. (Arsenal83)
Reklama