Režie:
Václav HudečekKamera:
Adolf NavaraHrají:
Miloš Kopecký, Jiřina Jirásková, Vlastimil Brodský, Otakar Brousek st., Zdeněk Řehoř, Iva Janžurová, Oldřich Musil, Petr Haničinec, Svatopluk Skládal (více)Obsahy(1)
Inscenace Jindřicha IV. se stala událostí sezóny, recenzenti nešetřili chválou zejména u představitele titulní role Miloše Kopeckého. Hlavní ženskou roli ztvárnila Jiřina Jirásková a právě ona pomohla Kopeckému postavu Jindřicha IV. pochopit a uchopit. V kariéře téměř pětačtyřicetiletého Miloše Kopeckého představovala premiéra Jindřicha IV. významný zlom. Od příchodu do Divadla na Vinohradech v roce 1965 si až v této hře zahrál poprvé titulní roli. Avšak nejen proto k ní přistupoval s velkým respektem. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Jedna z nejlepších divadelních inscenací, co jsem kdy viděl - bohužel jen díky televiznímu záznamu. Luigi Pirandello byl jeden z nejlepších dramatiků dvacátého století (jeho fašistické přesvědčení s tím nemá nic společného), Jindřich IV., drama o muži, který předstírá šílenství, aby mohl pozorovat šílenství všech kolem sebe. Hlavní roli hraje kongeniální Miloš Kopecký, jedna z jeho životních rolí. ()
Samozřejmě, v tom hodnocení se projevuje i kousek nostalgie a úcty k hereckému souboru, jehož podstatná část už není mezi námi, ale Jindřich IV. je vážně chytře napsaná a poctivě zahraná divadelní hra, kde ve své roli exceluje zejména Miloš Kopecký. Představení mu poskytlo maximální prostor na úplně jiné úrovni, než populární postavička z dietlovského seriálu nebo dobové průměrné komedie a Kopecký toho dokonale využil. Není to jednoduchá, přímočará hra a především není příjemná. Klade závažné otázky o postavení člověka ve společnosti a nenabízí žádné jednoduché odpovědi. Celkový dojem 90%. ()
dle názvu může divák od tohoto divadelního kusu očekávat historické drama, ale to je pravda jen na půl. Ta druhá půlka je spíš psychologická, existenciální a trochu i filozofická. Náročnost příběhu na pozornost je docela vysoká, takže jsem se v tom chvílemi ztrácel. Ale rozhodně to není nezajímavé a možná by se časem hodilo zopakování a kromě těžkého příběhu upoutají i výborné herecké výkony v čele s Milošem Kopeckým. Zatím to ohodnotím silnějšími 3 hvězdičkami a třeba časem dospěju k vyššímu poznání. Opět je to záznam představení bez diváků ;-( [ PŘÍBĚH: 3 /// ATMOSFÉRA: 2 /// ORIGINALITA: 3 /// NÁLADA: 1 /// ART: 2 /// STYL: 1 /// CASTING: 3 (3*MAX) ] ()
Zprvu po letmém pohledu na titul jsem se naivně domníval, že budu konfrontován se shakespearovskou látkou. Teprve první akty tohoto erbovního představení vinohradského divadla mě z Anglie přemístily do střední Evropy do počátku zrodu naší současnosti. Nešťastný císař, nadaný panovník, který vešel do dějin proslulým rčením o pouti do Canossy, se mění v obraz naší současnosti, v hlubokou sondu do duše moderního člověka, do dech beroucího pohledu a současně hledání rozhraní ještě lidského a jíž šíleného. Do příběhu o touze, která by chtěla být skutečností, o zoufalství, které ví a chce, ale již nemůže. Ačkoliv Miloš Kopecký nikdy nedělal ze své duševní choroby tajemství a o svých strázních otevřeně mluvil a sdílel je se svými diváky, v této hře, v půdoryse, který je i jeho životním příběhem, demonstruje zrod hereckého génia. Užaslí vidíme řádit na jevišti světového herce, který se rozdává do posledního atomu své identity. Další výkony, stále nadprůměrné a hvězdné, se vedle Kopeckého exhibice ztrácejí, aniž by zanikaly. Symbolicky působí ve své menší úloze svých uměleckých juvenilních počátků Jaromír Hanzlík, dědic a pokračovatel herecké výsostnosti nejen Kopeckého v tomto skvělém divadelním představení. Z tmy zapomnění jsou po zásluze televizním zánamem vyrváni i Vlastimil Brodský a Jiřina Jirásková. Zlatá léta šedesátá tímto záznamem sesílají na naše skráně jeden ze svých nejlíbeznějších paprsků. ()
Divadlo v divadle o divadle. Skĺbené viaceré roviny, časové, dejové, fikcia a realita. Tak takáto forma mi absolútne nevyhovovala. Kamera bola na zaspatie, dialógy sú ťahané (ťahavé) bezprestávkovo a nehorázne komplikovane, čo majú na svedomí už spomenuté veci, navyše historické fakty, mená a spletité situácie mi v tom všetkom vôbec nepridávajú na atraktivite. Herci sú bez pochýb najlepšiu stránkou filmu, film trošku vytrháva z biedy hlavne znamenitý záver, ktorý som po tom všetkom vôbec nečakal, no stále je to pre mňa sklamanie. 50%. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (1)
- Premiéra 3. 3. 1967, Divadlo na Vinohradech (Praha). (NinadeL)
Reklama