![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/071/71253_acc8d1.jpg)
Režie:
Rudolf AdlerKamera:
Jiří MacháněHudba:
Zdeněk PololáníkHrají:
Svatopluk Skopal, Jana Krausová, Petr Kostka, Josef Rozinek, Jiří Lábus, Pavel Zedníček, Ferdinand Krůta, Zdeněk Buchvaldek, Věra Tichánková (více)Obsahy(1)
Dokumentaristicky pojednaný příběh vypráví o jednom začínajícím dokumentaristovi, který chystá film o dějinách sklářství. Poctivě si shání informace, pozvolna se sbližuje s neznámým a ne vždy přístupným prostředím, s lidmi, jejich jednání často nerozumí, protože mu unikají motivace... Střepy pro Evu jistě nejsou dílem obratně vykrouženým, avšak určitě zaujmou smyslem pro aspoň dílčí zachycení všední reality. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (6)
Poučný film, za prvé jak se dělá sklo, za druhé jak perfektně sbalit holku (málem se vybourat a hrát si na agenta). Nicméně zbytek poněkud (skelná) vata. Master19: Skopal si ale v sedmadvaceti nehrál na dvacet, ale na pětadvacet, což je celkem přijatelné. Sator: Ano, je to škoda. Určitě není žádnou náplastí, že nám svou mužnou hruď ukázal Skopal a ještě jeden jeho kolega. Jinak pobavilo, jak Pehrová-Krausová v jedné scéně říká "Já se tak stydím!" a přitom i při sebeletmějším pohledu na ni je zřejmé, že se ráno nenamáhala s navlékáním jistého důležitého kusu spodního prádla pod svetřík. ()
Typický normalizační ani dobrý ani špatný nevýrazný snímek. ()
Za me tento prvni a posledni celovecerni film Rudolfa Adlera moc nevysel. Utahany dej, zcela neatraktivni zpracovani i pro divaka v normalizaci. Natoz pro toho dnesniho. Spise hodnotim snimek jako obraz doby, zvolene tema, herecke obsazeni... Film jako takovy nestoji za nic. ()
Film o sklářích, který byl možná inspirací pro vznik seriálu Synové a dcery Jakuba skláře. Opět vynikal Jiří Lábus, který předváděl neuvěřitelné kousky, jen aby mu výčepní nalil půllitr piva. ()
Nebejt tam Skopal, tak to nešlo dokoukat... A k dovršení všeho zlého, nechali Kořínkovou i Krausovou oblečený... Jediné plus je snad Mertova hudba. ()
Zajímavě obsazený, nicméně poněkud plochý příběh bez zásadnějšího přesahu. Svatopluk Skopal je bohužel dost nevěrohodný a krom ostatního na dvacet opravdu nevypadá. Zádumčivé pojetí je však i přes všechno docela poutavé a k zapamatování může být určitě i myšlenka: "Co je založený na blbosti, funguje..." ()
Reklama